Tidigare i When Calls The Heart:
Varför behöver bolaget skicka sina spioner till en söndagsskola?
Vissa människor i den här staden litar inte på varandra.
Cat Montgomery drar en publik i skogsdungen.
Jag kanske borde anställa henne.
Om du inte möter deras behov, flockas de till någon som gör det.
Någon brände ner min kyrka för sex veckor sedan.
Jag undrar om du vet vad det här är.
Det är valolja.
NORDIC'S BEST VALOLJA
Jag ser att du har hittat min valolja.
Ja, ma'am.
Jag var bara nyfiken. Man ser det inte så ofta nuförtiden.
Man ser det inte alls.
-Jag måste specialbeställa det. -För din...
-För att göra ljus? -Ja.
Ja, det är en liten sidoverksamhet jag startade efter min man dog.
Jag har tre munnar att mata. Hans dödspension räcker inte till.
Det måste vara en utmaning att ta hand om tre barn själv.
Ja, det kan vara stressigt.
Jag antar att det gör en arg också.
Jag förstår inte vad du menar.
Minns du en speciell vaka som hölls vid gruvan för sex veckor sedan?
Självklart. Den var för männen vi förlorade i explosionen.
Men du valde att inte närvara.
Jag valde att sörja min man privat. Det är ingen hemlighet för de som känner mig.
Eller för dem som markerade det som samma kväll kyrkan brann ner.
Du kan säga till den kära pastorn att jag inte tände eld på hand kyrka.
Mrs Montgomery... Kan du förklara hur en burk av samma valolja
hamnade i det som kvarstod av byggnaden?
Valolja? Användes det för att bränna ner kyrkan?
Det verkar så.
Anklagar du mig för mordbrand, konstapeln?
Jag anklagar inte.
Jag ställer bara ett par frågor.
-Får jag behålla den här? -Varsågod.
Jack.
Hallå! Jack?
Som lärarinna lär jag mig nya saker varje dag.
Barnen är mina studenter, men de är även mina lärare.
De lär mig vilka nycklar som låser upp deras sinnen,
och deras entusiasm leder mig.
De är alla unika,
och jag lär mig att identifiera dem som behöver drivas på fortare
och de som behöver tålamod och en långsammare takt.
God morgon. God morgon, Emily.
-God morgon. -God morgon, miss Thatcher.
Miss Thatcher, min mamma frågade om du kunde komma förbi efter skolan.
-Hon sa att det är viktigt. -Visst, säg till henne att jag kommer.
Kom igen, Pockets, töm dem och visa mig vad du har.
-Jag heter inte Pockets. -Det är det visst, Pockets.
Antingen tömmer du dem, eller så gör jag det.
Är det allt du har?
-Är allt okej här, Albert? -Miss Thatcher!
-Jag hjälpte honom bara att plocka upp. -Vad snällt.
Då du så gärna vill hjälpa till,
kan du väl hjälpa till med att städa klassrummet efter skolan.
Jag skojade bara, eller hur, Pockets? Jag menar Albert.
Jag vet precis vad du gör,
och därför ska jag se till att städningen är extra skoj för dig.
Du har ett öga för skatter, Albert.
Säger du till om dina klasskamrater ger dig problem?
-Ja, ma'am. -Okej.
Hur kan Jack Thornton tro något så löjligt?
-Så han har inte sagt något till dig? -Nej.
Nu förstår jag varför han var så ohyfsad igår.
Jag erkänner att efter det som hände i gruvan,
var jag arg nog på Gud för att vilja bränna ner en kyrka, men...
Jag svär att jag inte gjorde det.
Var tror du alla misstankar kommer från?
Tydligen hittade konstapel Thornton en burk valolja
-bland kyrkans spillror. -Valolja? Det är absurt.
När jag var barn, använde min far det på sina båtar.
Det ryker och luktar mest illa.
Kanske det, men han tror att det startade branden.
Såvitt jag vet, är jag den enda i stan som använder det.
Den som tror att du är en mordbrännare behöver undersöka sin hjärna,
inklusive konstapel Thornton.
Jag önskar att jag kunde göra mig av med känslan av
att något dåligt kommer att hända.
-Vad gör du uppe? -Jag kan inte sova.
Varför inte?
-Vad är en mordbrännare? -Någon som bränner saker.
Varför frågar du om det?
Jag hörde mamma och miss Thatcher prata.
Hon sa att Mountie Jack tror att hon använde den stinkande valoljan
som startade kyrkobranden.
Jag är rädd, Gabe. Tänk om de för bort mamma?
-Konstapeln. -Mr Gowen.
Du känner mr Spurlock, min säkerhetschef.
-Vi har korsat vägar ett par gånger. -Tack.
Om vi hade varit jämngamla, hade vi kanske träffats på akademin.
-Var du en Mountie? -Nej, jag lät det inte gå så långt.
Bestämde mig för att skaffa ett riktigt jobb på Pinkerton Agency.
Jag hörde att du tänker öppna en utredning angående kyrkobranden.
Så långt går jag inte. Det kan fortfarande varit en olycka.
Jag har hittat lite ny information som behöver undersökas.
Ser ut som att du testar jordprover?
Jag säger till när jag vet.
Det jag vet är att en kyrka som betalades
av Pacific Northwest Mining Company
brändes ner efter en gruvkatastrof.
-Det tycker jag verkar misstänksamt. -Gabe?
Är det sant att du tror att min mamma brände ner kyrkan?
Vi borde prata om det här senare.
Nej! Jag vill veta sanningen.
Sanningen är att jag ställer några frågor.
Det är allt just nu.
Kan du lova att hon inte är misstänkt?
Nej, det kan jag tyvärr inte.
Om du försöker ta henne från oss, så svär jag att jag tänker slåss mot dig.
Jag avundas inte din position, konstapeln,
men om du tror att Montgomery-kvinnan är en misstänkt...
...varför har du inte gripit henne än?
Till skillnad från mr Spurlocks ursprungliga utredning,
så vill jag vara mer noggrann
innan jag anklagar en änka med tre barn för ett brott.
Bara så att vi förstår varandra...
...om hon är skyldig, vill jag att hon fängslas
-innan hon kan sitta framför en domare. -Vad ska hon göra, fly?
Varför inte, om hon är skyldig?
Jag vet inte vad hon skulle göra under de omständigheterna,
men det här är en bolagsstad,
och jag måste upprätthålla ordning, annars faller hela systemet ihop.
Vi kan inte låta invånare springa runt
och skipa deras egna konstiga rättvisa.
Det kan vi väl vara överens om?
Ja.
-Pastor. -Mrs Montgomery.
Tacka Gud att Elizabeth hittade den lilla flickan.
Ja, verkligen.
-Det är en välsignelse. -Det är ett löst mysterium.
Använd er fantasi.
Föreställ er hur det måste varit för Simon Fraser
och hans män hela vintern, så långt hemifrån.
Kan du berätta om din bild, Rosaleen?
Det är vad utforskarna såg när de äntligen kom över berget.
Gillar du den?
Den är vacker. Precis som din röst.
Ursäkta att jag stör. Jag behöver en minut.
Det är viktigt.
Fortsätt jobba på era bilder, pojkar och flickor.
Bäst att du har en god anledning för att störa min klass.
Förlåt, men jag måste prata med dig, och det kunde inte vänta.
-Nu har du tid att prata? -Jag försökte bara hjälpa Cat.
Genom att anklaga henne för mordbrand?
Nej, genom att försöka eliminera henne som misstänkt.
Men det är inte så enkelt.
Försök med folkvett.
Vad får dig att tro att det inte bara var en olycka?
Det utesluter jag inte helt,
men det finns bevis som pekar mot henne, Elizabeth.
Du tror väl inte att hon skulle riskera sina barns välmående
-genom att göra något så dumt. -Därför behöver jag din hjälp.
Jag vill ställa ett par frågor till barnen.
-Nej. -Det finns inte en själ i stan
som kan bekräfta var Cat var när branden inträffade.
Hennes barn kanske kan,
men jag kan inte bekräfta det om de är i ett rum med henne.
Absolut inte.
Elizabeth...
Lyssna på mig. Hon kan vara i mycket trubbel.
Om du vill att jag ska kunna utesluta henne som misstänkt,
behöver jag din hjälp.
-Tror du att hon var arg? -Ja.
-Miss Thatcher, är vi i trubbel? -Självklart inte.
Mountie Jack vill bara ställa ett par frågor. Det är allt.
Varför kan han inte fråga alla samtidigt?
Vi kan se det som en liten lek han gillar att leka.
Det är ingen rolig lek.
Gabe?
Din bror, han sa att ha inte visste
var din mamma gick den kvällen kyrkan brann.
Gäller det samma dig?
Hon sa att hon ville vara ensam, men det gör henne inte till en mordbrännare.
Och ni tre gick till vakan ändå,
-utan er mor? -Hon skickade oss med Abigail Stanton.
-Och? -Gabe...
-Var hon hemma när ni kom tillbaka? -Nej.
Hon kom inte förrän efter vi hade lagt oss.
Abigail stannade hos oss tills hon kom hem.
Det är allt jag vet.
Är vi klara?
Ja.
Hej, Emily. Sätt dig.
Jag försöker klura ut ett par saker.
-Tror du att du kan hjälpa mig? -Jag ska försöka.
Bra.
Minns du en speciell minnesvaka för ett tag sen?
Med många fina ljus och historier om männen som skadades i gruvan?
Som min pappa?
Ja, som din pappa.
Men din mamma, hon gick väl inte dit?
Vet du varför?
-Jag undrar var hon gick istället. -Jag vet inte.
Jag frågade när hon kom hem på morgonen,
men hon var för trött för att berätta.
Vänta, du menar när hon kom hem senare den kvällen?
Nej. Solen var uppe när hon kom in och mamma lade sig i sängen med mig.
Emily, är du säker? Fundera ordentligt.
Tuppen gal också.
Tack för att du hjälpte mig.
Kan du vänta där ute med dina bröder?
Svarade jag rätt, miss Thatcher?
Sanningen är alltid rätt, Emily. Du klarade det bra.
Cat döljer något.
Senare den kvällen eller nästa morgon, vad spelar det för roll?
Tydligen tillräckligt mycket för att hon ska ljuga om det.
-Det är mitt jobb att ta reda på varför. -Jag följer med.
Jag tror inte det.
Din auktoritet slutar i klassrummet.
Om du orättvist tänker förhöra en oskyldigt kvinna och min vän,
tänker jag följa med.
Mrs Montgomery, detta är din sista chans till att berätta sanningen.
Båda dina söner säger att du kom hem sent på kvällen efter vakan,
men Emily säger att det var nästa morgon.
-Vilket är det? -Jag brände inte ner kyrkan, Jack.
Jag har en förklaring till var jag befann mig...
Mamma? Varför är han här?
Gå in, Gabe, snälla.
Nej, inte förrän du berättar vad det är som pågår.
-Kan du passa dem? -Självklart.
Okej, gå in med miss Thatcher.
Hon ska hjälpa er med läxorna.
Kom, hämta böckerna.
-Gabe, du med. -Nej.
Ledsen, konstapeln. Jag kan inte diskutera det just nu.
Då kan vi fortsätta diskussionen på mitt kontor
om det är så du vill ha det.
Griper du henne?
Ta det lugnt, Gabe.
Jag ska bara ställa ett par frågor.
-Det är okej. -Nej!
Du försöker arrestera henne. Du kan inte göra det! Jag hatar dig.
Gabriel, sluta! Du måste lyssna på mig!
Nej, mamma, du har inte gjort något. Gå inte med honom.
Nej, jag måste bara svara på några av hans frågor, okej?
Just nu måste du vara vuxen.
Du måste vara stark, okej?
Okej?
Jag ska rida ut för att kontrollera din historia direkt.
Om det stämmer, blir det här kortlivat.
Jag lovar.
Du tror fortfarande inte på mig?
En av Pinkertons ser efter saker medan jag är borta.
Vilken?
Spelar det nån roll?
Det enda som spelar nån roll är att jag kommer hem till mina barn.
Detta är från Cat.
Det är till hennes barn.
Du grep en oskyldig kvinna framför hennes son. Varför, Jack?
Jag gav henne möjligheten till att prata.
Hon pratade inte förrän vi var i häktet.
Jag ska lämna stan för att bekräfta hennes historia. Det kan rentvå henne.
Varför grep du henne till att börja med?
Varför inte bara tro på henne?
För att jag har ett ansvar att behandla alla likadant,
oavsett om det är Catherine Montgomery eller Henry Gowen.
-Hon gjorde det inte. -Du kanske har rätt,
men du skulle bli förvånad över vad folk är kapabla till
när de är sårade eller när de är arga.
Jag hoppas att så inte är fallet och att jag kan bekräfta hennes historia,
men nu måste du ha tålamod.
Lita på mig. Låt mig göra mitt jobb.
Låt mig inte hindra dig.
-De här ser inte rätt ut. -Vad är det?
Det är din mamma bullar. Jag följde hennes recept.
Jag önskar att mamma var här. Hennes bullar låter inte.
Du kanske kan mjuka upp dem med lite sås.
Eller en slägga.
Okej, här ska vi se.
Åh, barn, jag är så ledsen.
Jag är inte hungrig. Vad är poängen med att äta ändå?
Okej, barn, det är allt för idag. Ni får gå nu.
Glöm inte era läxor.
Albert.
-Vad står på? -Inget, ma'am.
Det är bara...
Jag har något till dig.
Herregud.
Gillar du det inte?
Det är vackert.
Och alldeles för dyrt.
Jag är så ledsen, men jag kan inte ta emot det.
-Varför inte? -För att det är för mycket.
Var har du hittat det?
Tja, jag...
Snälla, säg sanningen.
Jag hittade det när jag fiskade i bäcken.
Jag kan inte tro att någon är så vårdslös.
Det kan ha varit mr Spurlock.
Kan?
Han sa att om jag hittade det, så...
...skulle han ge mig en pennkniv
och han vet att de kallar mig för "Pockets",
och hur jag gillar att hitta saker och behålla dem.
-Mr Spurlock, från Pinkerton? -Ja, ma'am.
Han såg att jag tittade på honom vid bäcken,
och han sa att halsbandet föll ur hans ficka
och hur han tappat bort det.
Jag borde gett det till honom, men jag har redan en fickkniv.
Och det är så vackert.
Och du är så vacker.
Jag uppskattar din generositet.
Det gör jag verkligen,
men mr Spurlock saknar det nog väldigt mycket.
Jag kan väl ge det till honom och stilla hans sinne?
Det är bara...
Jag vet att du brukade vara rik, så när jag hittade det...
...trodde jag att du skulle uppskatta det.
Får jag berätta en hemlighet, Albert?
Flickor bryr sig inte om att en gåva är lyxig,
inte ens flickor som brukade vara rika.
Verkligen?
Vi bryr oss om gåvor som kommer från hjärtat.
-Som den här. -Jag gjorde den!
Så du behöver inte mitt råd.
Du vet redan hur man ger gåvor från hjärtat.
Du kommer att göra en ung dam väldigt lycklig en dag,
precis som den här fågeln gjorde mig lycklig.
Kringlor, pepparkakor, torkat kött.
-Ser ut som att ni ska ha fest. -Vår mamma sitter i fängelse.
Vi ska besöka henne innan middagen.
Det har jag inte hört.
Jack tror att mamma brände ner kyrkan, men vi vet att hon inte gjorde det.
-Hon förtjänar något som gör henne glad. -Jag håller med.
Och ett dussin lakritspinnar.
Ja, visst.
Åh, miss Thatcher, vi hörde precis om Cat.
-Det är otänkbart. -Ja, det är det.
Jag är säker på att det blir löst snart,
och hon återvänder hem.
Självklart.
Vilken skam. Stackars barn.
Alla de söndagarna jag satt i hennes bibelklass,
och hon anlade branden. Det får mig att tappa andan.
Jag kan inte tro att hon skulle göra det.
Det är tydligt. Hon var den enda av oss som inte var med på vakan.
Gabe?
-Hallå, Gabe! -Gabe!
-Du får inte gå dit! -Du gjorde det, eller hur?
-Ge oss ett ögonblick? -Du brände ner kyrkan.
Det är därför du inte säger något framför oss!
Vi ska gå ut.
Vi ska be om att detta blir löst fort.
-Okej, tack för att ni kom. -Berätta, mamma!
Brände du ner kyrkan?
Gabriel, du vet att jag aldrig skulle göra något sånt!
Varför ljuger du då?
Jag vet att detta är svårt för dig.
Jag vill bara att du litar på mig lite längre, okej?
Hur är du fortfarande rosa? Det ska du inte vara. Bli tillagad.
Bli bara inte bränd igen.
Ett ögonblick!
Kommer!
God kväll, miss Thatcher.
Pastor Anderson, kom in.
Jag kom för att ta reda på hur barnen mår.
Som man kan anta,
men de behöver sin mamma här hemma.
Jag förstår.
Cat och jag har våra menings- skiljaktigheter, men när det gäller
barnens välmående är det en annan sak.
-Ge tillbaka den! Nu! -Ge den till mig!
Gabe, jag vill ha den!
-Kära nån, det är bäst... -Jag kan komma tillbaka.
-Ursäkta mig. -Ge den till mig!
-Jag sa ge den till mig! -Har du bett för oss, sir?
Det räcker!
-Ge tillbaka den! -Självklart, barn.
-Tack. -Han är bara omogen.
Vad ska en 11-åring med en björn?
-Bäst att jag går. -Ge den till mig!
-Sluta genast! -Nej, jag vill ha den!
Killar, kom hit!
Det räcker.
Miss Thatcher, jag har hittat mammas halsband.
Du måste vara förvirrad, raring.
Det halsbandet tillhör någon annan.
Jag tänkte återlämna det i morgon.
Nej, mannen som ville gifta sig med mamma gav det till henne efter att pappa dog.
-Vem ville gifta sig med mamma? -Mr Spurlock.
Jag trodde aldrig jag skulle se det igen.
Varför sa du inget om dig och mr Spurlock tidigare?
Jag trodde inte att det var viktigt.
Hans intresse i ett förhållande var större än mitt.
Cat...
...igår anklagade Jack dig för att dölja något, och jag försvarade dig.
Jag antar att du får reda på sanningen snart ändå.
Snälla.
Min man, Joe, var en...
...en god man, Elizabeth.
Han var en underbar far.
Men han gjorde...
...misstag.
Han hade en svaghet, en som han skämdes mycket för,
en som barnen inte kände till. Ingen kände till dem.
Jag förstår inte.
Han gillade att...
...spela hasardspel.
Han spelade kort med några män i nästa stad.
Han vann ofta, men han förlorade ännu oftare.
Han jagade storvinsten som skulle ta oss ur våra skulder.
Det gick inte att prata med honom.
-Jag kunde inte hindra honom. -Herregud...
Han grävde sig själv ett djupt hål.
Det fanns en korthaj som såg en desperat man,
och bara gav honom mer och mer kredit.
En vecka efter...
...gruvkatastrofen, dök mannen upp och ville ha sina pengar.
Förklarade du att din man var borta och inte kunde återbetala...
Han brydde sig inte. Han ville ha vad han var skyldig.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag kunde inte gå till vänner, då jag skämdes,
och Joe var en bra man.
Jag tänkte inte låta den här staden tycka illa om honom.
Och hur passar Spurlock in?
Han var den enda som visste.
Han spelade kort med samma män, med Joe.
Han visste att jag var i trubbel.
Han kom till mig och...
...erbjöd hjälp.
Han sa att han skulle...
...betala av skulden om jag var...
...vänlig mot honom.
Åh, nej.
Han spelade på min oro för barnen.
Han trodde att jag var svag nog för att...
Jag är ledsen.
Han försökte ge mig halsbandet och...
Jag var hård mot honom. Jag var så arg.
Jag sa att jag hellre ville bo i ett tält och svälta innan jag skulle...
Jag kastade tillbaka halsbandet så hårt att det hamnade i bäcken.
Han blev väldigt arg.
Det var därför han betalade Albert Bickley för att leta efter halsbandet vid bäcken.
-Korthajen, då? -Det tog ett tag.
Jag använde en del av Joes dödspension och tillbringade många sömnlösa nätter
med att göra ljus, men jag lyckades betala tillbaka allt själv...
...kvällen då vakan hölls.
Det var där du var, du betalade av din skuld?
Ja.
Jack försöker hitta korthajen,
och jag ber om att han bekräftar min historia.
Jag förstår inte.
Varför sa du inget från början?
Varför inte bara berätta sanningen och undvika det här?
För jag är inte den enda som beundrade min man, Elizabeth.
Mina barn...
Mina barn har redan förlorat så mycket.
Jag kunde inte låta dem förlora deras goda minne av honom också.
-Jag bara... -Jag förstår.
Men tänk om Jack inte hittar mannen?
Eller tänk om han inte bekräftar din historia?
Han kanske inte är så villig
till att erkänna att han tvingade en änka till att betala sin makes skuld.
Det är en risk jag måste ta.
Så du håller hellre tyst om din mans hemlighet,
även om det innebär att du blir åtalad för ett brott du inte begått?
Jag har inte tänkt så långt in i framtiden.
Det hoppas jag att du inte behöver.
Mr Spurlock?
Mr Spurlock, det är Elizabeth Thatcher.
Miss Thatcher?
Vad för dig ända ut hit?
Jag kom för att återlämna det här.
Cat Montgomery.
Misslyckad kärlek, är jag rädd.
Mitt hjärta är krossat av att se henne i situationen
-...hon är i för kyrkobranden. -Mitt med.
-Tack för att du återlämnade det här. -Ha en bra dag.
Valolja?
Du kan väl bara inte hjälpa det?
Det var du, eller hur?
Du har skapat ett problem för mig, miss Thatcher.
Du lade den burken i kyrkan efter branden för att ge Cat skulden.
Du tog den från hennes skjul och brände den här.
-Sluta prata. -Hon är en oskyldig kvinna.
-Du hade ingen rätt! -Det räcker!
Du har ingen rätt till att döma mig.
Jag erbjöd att rädda henne och de ungarna,
och hon föraktar mig?
Snälla, du behöver inte göra det här.
Jack!
Är du okej?
Jack...
-Skadade han dig? -Nej, men hur visste du att jag var här?
När jag kom till fängelset, sa Cat att du skulle gå till Spurlock.
-Det var han som satte dit Cat. -Det är över nu.
Följ med mig.
"Pojkarna..."
"...de springer..."
Mamma!
Mamma? Du är hemma.
-Mamma. -Gabe.
Mamma...
-Förlåt. -Åh, nej, det är okej.
Jag är hemma nu. Det är allt som spelar någon roll.
Kom hit.
Som en lärarinna, dras jag till sanningen.
Siffror ljuger inte, och fakta är fakta,
men ibland måste vi lita på varandra,
för sanningen är inte alltid vad den verkar vara.
Ibland är en oljeburk som hittas i en brand inte vad den verkar vara,
och ibland kommer kärleken för att rädda ens liv i grevens tid.
Tack för ert stöd
under min nyliga skandalösa prövning.
Det gläder mig att vara här med er idag.
Pastor Anderson ville säga ett par ord till oss alla.
Jag ska fatta mig kort...
...vilket, som de flesta av er vet, går emot min karaktär.
Först till Cat...
Jag ber om din förlåtelse.
Jag anklagade dig för något hemskt för att...
...jag ärligt talat var svartsjuk.
Jag var arg för att mina församlings- medlemmar gick till din söndagsskola.
Det visar sig, enligt konstapel Thornton...
...att vår kyrkobrand antagligen var en olycka.
Ändå hade jag vilda misstankar.
Ingen ska uppföra sig så...
...allra minst en pastor.
Snälla, förlåt mig.
Och nu till er alla.
De senaste månaderna...
...har jag inte varit...
...pastorn ni behövt mest under dessa dystra tider.
Istället har jag brytt mig mer om min egna säkerhet...
...med att behålla mitt jobb...
...och för det är jag väldigt...
...väldigt ledsen.
Jag kan bara hoppas...
...att ni med tidens gång kan förlåta mig i era hjärtan.
Pastor?
Det var ett tag sedan vi hörde en predikan från dig.
Vad sägs om att leda gudstjänsten idag?
Det hade varit ett nöje.
Psalm 23...
Tack för att du följde med på picknicken, Jack.
Jag hoppas inte att det är obekvämt.
En gratis lunch gör mig aldrig obekväm.
Jag tyckte att det var det minsta jag kunde göra
för att visa min tacksamhet för den lilla incidenten med mr Spurlock.
Du menar den lilla incidenten där jag räddade ditt liv?
-Ja, den. -Det behövs inte.
Jag hade gjort det samma för alla invånare i Coal Valley.
Visst. Självklart. Jag hade inte förväntat mig något annat.
Men att låta en sur gruvarbetare med ett tre dagar gammalt skägg
hoppa in i min famn hade inte varit lika trevligt.
Hoppas du gillar rostbiffmacka.
Allt med biff är gott, tack.
Jag är inte världens bästa kock.
Jag blev född utan den talangen.
Du kanske har hört ryktet i stan.
Nej.
Förlåt.
-Vi verkar ha en oinbjuden gäst. -Vad.
-Spindel. -Spindel?
Snälla?
Förlåt.
Inga problem.
Vi borde nog inte göra en vana av det.
Absolut inte.
Undertexter: Sami Rusani