„Speranța e chestia cu pene.”
Doar zece poezii ale lui Emily Dickinson au fost publicate antum,
dar cuvintele ei au atins milioane de oameni.
De ce ne întrerup ora?
Scuze, doamnă. Am crezut că aici e cârciuma.
Este, dar noaptea. Ziua, e școală.
Aici ar trebui să stăm?
Bun venit, domnilor! Veți fi cazați în camerele de sus.
Timp de șase zile am străbătut țara asta blestemată.
Am bătut cale lungă, ca să muncim în mina asta. Merităm măcar un pahar.
- Vin și copii? - Nu, fără copii.
Compania angajează bărbați necăsătoriți.
Bun venit! Dar suntem în toiul orelor,
așa că ne întoarcem la lecție.
Scuze pentru deranj, doamnă.
Barul e acolo, băieți. Mă duc să-mi iau de băut.
Doamna încearcă să țină o lecție.
Mergem în camerele noastre.
- După ce-mi iau de băut. - Domnule...
Asta e prima impresie pe care vrei s-o faci în Coal Valley?
Sergentul are dreptate.
Fac eu cinste cu un rând, mai târziu.
Cred că pot să aștept,
din moment ce o să fie gratis.
Speranța e chestia cu pene
Pe suflet cocoțată
Ce cântă piesa fără versuri Și nu se-oprește niciodată
Cum se termină?
Nu contează.
O să-mi aduc aminte. Ziua bună, profesore!
Mulțumesc.
Doamnă?
Ești sigură că vrei să-l deșiri?
- Nu e puloverul preferat al soțului tău? - El ar fi fost de acord.
În felul ăsta, o mică parte din el îți poate încălzi copilul.
Mulțumesc. Pătura va fi bine-venită.
Peste câteva luni, când o să nasc, vremea va fi rece.
Carla, burta ta e prea mare pentru 7 luni. Probabil că ești în luna a opta.
Poate că am numărat eu greșit.
Vom afla în curând.
Parcă aș fi însărcinată de un an întreg.
Ce drăguț e! Violetele sunt preferatele mele.
Joe nu observa florile.
Puteam să-i pun pe masă un buchet,
el m-ar fi întrebat ce avem la cină.
Bărbații...
Sunt imposibili! Până se duc.
Ați auzit?
Toți noii mineri sosiți în oraș sunt burlaci.
I-am văzut.
Stau în camerele de deasupra cârciumii.
- Cum arată? - Uzi și murdari.
Vagabonzi și scandalagii, probabil.
Nu știu dacă vreau astfel de elemente în oraș.
Să nu-i judecăm pripit.
Soțul meu nu era un cavaler,
dar ne-a întreținut pe mine și pe Caleb.
Ai dreptate, Mary.
Știm toate cât de greu e să găsești un bărbat bun.
Sau un tată bun pentru copiii noștri.
Carla,
cred că e timpul să te ducem acasă,
să te urci în pat și să dormi.
Așa, hai.
BALUL ANUAL AL MINERILOR SÂMBĂTĂ-SEARĂ
- Bună, Jack! - Bună!
- Cum merge organizarea balului? - Foarte bine, mulțumesc.
Abia aștept să aud altceva la cârciumă,
decât 40 de mineri care sforăie toată noaptea.
Am venit să mai cumpăr materiale. Elevii mei fac toate ornamentele.
- Nu mai avem hârtie colorată. - Frumos.
- Tu vei merge la bal? - Da, dar în calitate oficială.
- Asta înseamnă că mergi singur? - Voi fi în misiune.
Înțeleg.
Nu ai voie să te distrezi deloc?
Ce se va întâmpla când vei avea o familie?
Improbabil să se întâmple asta.
Munca de polițist și căsătoria nu fac casă bună.
La Academie ni se spunea așa:
„Dacă Poliția ar vrea să aveți soție, v-am fi emis una.”
- Nu vrei să te căsătorești niciodată? - N-am spus asta.
Dar viața unei soții de polițist poate fi foarte grea.
De exemplu, să trăiești în cort timp de șase luni, fără privată.
Așadar, teoretic, polițiștii nu se însoară pentru că femeile li se par delicate?
Tocmai mi-am adus aminte că am treabă.
Așa că mă duc la treabă.
Doamnă...
- Lăsați-mă să vă ajut! - M-am făcut de râs!
Deloc. I se poate întâmpla oricui.
Vă plac piersicile?
Voiam doar una, nu toată stiva.
Poftim! Numele meu e Dewitt Graves.
Încântată. Mary Dunbar.
Încântat de cunoștință, dnă Dunbar!
Îmi pare rău, dnă Dunbar, dar aveți datorii prea mari.
Nu vă pot vinde altceva până nu le achitați.
Scuze.
Lăsați-mă să vă fac cinste, dnă Dunbar.
Nu, vă rog, nu e nevoie.
Ați uitat că m-ați invitat la cină
și se cuvine să contribui și eu.
- Da. Mulțumesc, dle Graves. - Cu plăcere, dnă Dunbar.
Vă rog, dle Yost, treceți în contul meu.
Desigur.
- Salut, Albert! - Salut, Caleb!
- Mai ai râme? - Da.
Credeam că am, dar se pare că nu.
Scormonesc eu după câteva.
Trebuie să prind pește azi, oricât de prost ar fi.
- Urăsc somnul. - Eu, nu.
Mama știe să-l gătească foarte bine.
Plus că ne-am săturat de atâta supă de cartofi.
După cum zicea tata, „o râmă bună e secretul pescuitului.”
Uite, am găsit una!
Pui castraveții în borcan,
adaugi condimentele pentru murat,
apoi torni saramura.
Toate astea doar ca să obții murături?
Nu se întâmplă prin magie.
Acasă, murăturile apăreau mereu la masă.
Ca prin magie.
N-o să ghiciți cui îi făcea curte unul dintre noii mineri,
la magazin. Lui Mary Dunbar. I-a plătit toate cumpărăturile.
Mary o duce mai rău decât noi.
- Foarte drăguț din partea lui. - Drăguț?
Mary greșește încurcându-se cu unul dintre ăia.
Nu cred că putem judeca împrejurările altora, Florence.
Tu ești gata să-l uiți pe Noah?
Nu-l voi uita niciodată pe Noah al meu.
Dar, după un timp, viața merge înainte.
Pentru toți.
Și pentru tine.
Abigail!
- Dumnezeule! - Abigail!
- Abigail... - Ești teafără? Ce s-a întâmplat?
Urcam dealul și am amețit.
Ia loc aici!
- Da, nu mai sta în picioare. - Vino și ia loc!
Carla, ar trebui să te muți la mine,
ca să pot fi cu ochii pe tine.
- N-aș putea să te deranjez... - Nu mă deranjezi. Insist.
Și Ephram?
Carla, sunt zeci de familii în oraș
care l-ar găzdui cu drag, cât ești tu aici.
Pe măsură ce le cunosc mai bine,
îmi dau seama cât de remarcabile și de curajoase sunt aceste femei.
Își duc greutățile cu atâta grație...
Îmi dau seama cât de puțin cunosc lumea.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Exemplul acestor femei mă învață
că fiecare gest de bunătate față de aproapele nostru
poate fi o mare binecuvântare pentru întreaga comunitate.
Ăla de colo-i omul legii.
Pentru cei pasionați de băutură, baru-i colo.
Dar eu vă recomand să vă lăsați, ca mine.
Folosiți săpunul! Toată lumea se spală.
Ca să nu umpleți barul de noroi.
Hai, valea!
Dnă profesoară...
Vă rog, spuneți-mi dra Thatcher.
Dră Thatcher, eu sunt Billy Hamilton.
Mi-am amintit.
- Finalul poeziei lui Dickinson. - Serios?
Îl aveam scris în caietul meu, de mulți ani.
Țin un mic jurnal.
Nu mă așteptam să găsesc un miner amator de poezie.
Ador poezia.
Chiar am scris poezii.
Sunt singurul din șase copii care a terminat gimnaziul.
Ați făcut facultatea?
Aveam visuri, dar s-au spulberat când tata a murit.
Îmi pare rău.
Nu, tot răul spre bine.
Nu mă așteptam să ajung miner.
M-am angajat la o mină din est și am trecut de la o mină la alta.
Și-acum, iată-mă!
Bun venit în Coal Valley!
Poate îmi arătați împrejurimile.
- Să mă familiarizați cu orașul. - Nu e mare lucru de văzut.
Dimpotrivă! Nu am mai fost niciodată în această parte a țării. Vestul...
...e superb.
Iar cineva ca dv. trebuie să fi avut un motiv să vină aici.
Poate mi-l împărtășiți.
Mâine e bine?
Mi-ar face plăcere.
Vă dau întâlnire.
Ăla are trecere la femei.
Cum reușiți să stați până târziu, și apoi să plecați la muncă în zori?
N-am făcut cunoștință. Eu sunt Billy Hamilton.
Jack Thornton.
Ai bătături în palme.
Astea?
N-am mai săpat după cărbune de mult timp.
Ultima oară am lucrat în mina Central Union.
M-au pus la birou. Mă pregăteau pentru o funcție mai mare.
O funcție mai mare? Ce te aduce la Coal Valley?
M-am săturat de munca de birou.
Am văzut oferta și am hotărât să mă întorc în mină.
N-am mai întâlnit miner
care să dea munca de birou pe târnăcop.
Nu sunt trișor. Retrage-ți cuvintele!
Ia de-aici!
- Încetați! - Hai!
- Înapoi!
Doamne!
Te-ai potolit?
Să fii blestemat!
Hai să mergem vizavi!
Nu vreau să pierzi o zi de muncă, Sam.
Altădată să te porți frumos, ca să nu te mai aduc aici.
Chiar mi-a prins bine liniștea.
Băieți!
Așteptați!
Mama zice că mama ta vrea să-și ia alt soț.
Mama mea?
Zice că e unul dintre noii mineri.
- Nu-i adevărat. - Ba e.
- Minți! - E adevărat, crede-mă.
- Uite ce-am găsit! - Frumos.
- 'Neața! Cum e viața la cârciumă? - E ca și cum ai trăi într-un circ.
Trebuie să trimit o telegramă la șeful minei Central Union.
Desigur. S-o etichetez „Urgență a poliției”?
Absolut.
Bună ziua, dnă Dunbar!
- Dle Graves. - Spuneți-mi „Dewitt”.
Nimeni nu mi-a spus niciodată „domnule”.
Atunci, spune-mi „Mary”. Speram să te întâlnesc.
Aș vrea să-ți pot răsplăti cumva bunătatea.
Nu, doamnă, a fost plăcerea mea.
Mulțumesc.
Eu mă duc încolo.
Mary?
Nu vreau să te deranjez,
dar n-am mai mâncat de mult o mâncare de casă.
Și i-am spus dlui Yost că m-ai invitat la cină.
Nu vrei să cad de mincinos. Nu-i așa?
Aș putea cumpăra ceva. Poate o friptură.
Ți-aș fi recunoscătoare,
dar nu știu ce ar spune fiul meu, Caleb, dacă am avea un invitat.
Desigur, înțeleg. Am deranjat. Iartă-mă că am întrebat, Mary. Bună ziua!
Dar sunt sigură că ar fi încântat să aibă parte de o masă zdravănă.
Splendid. Mâine-seară?
- Mâine-seară. - Foarte bine.
Spune-i dlui Yost să treacă în contul meu tot ce-ți trebuie.
- E unul dintre locurile mele preferate. - E perfect.
După ce a ars biserica,
orașul a început să vină aici pentru slujba de duminică.
Parcă simți prezența lui Dumnezeu aici.
Sunt aici de puțin timp, dar orașul ăsta te schimbă.
Când vezi oamenii ajutându-se între ei și iubindu-și aproapele...
Știu că asta mă face să fiu un om mai bun.
Știi...
- Tatei i-ar fi plăcut un oraș ca ăsta. - Cu ce se ocupa?
A lucrat cu mâinile toată viața. Grăjdar, șelar, miner...
Un om priceput la toate. Ca mine, cred.
Cred că ți-a fost greu când l-ai pierdut.
Am trecut prin multe greutăți la viața mea, dar trăiesc cu speranța.
„Chestia cu pene” e filosofia mea.
Bună, Jack!
Ai avut noroc la vânătoare?
Nu îți prea trebuie noroc prin părțile astea. Doar țintă bună.
Plimbare plăcută!
- Poftă bună! - Mulțumesc, voi avea.
- Bună, mamă! - Bună, Caleb!
N-am prins nimic pentru cină.
- Ce miroase așa de bine? - Mâncăm friptură.
Friptură?
Stai.
- Ce caută el aici? - Îl cheamă dl Graves.
Ne-a adus carne și l-am invitat la cină.
Nu e minunat?
- Nu vreau să-l văd aici. - Caleb.
Caleb!
Ar fi urât din partea noastră.
Dl Graves a venit singur într-un oraș nou.
N-ar fi rău să fim primitori cu el.
Dle Graves.
- El e Caleb, fiul meu. - Îmi pare bine, tinere.
Bună ziua!
Miroase delicios.
Nu acolo.
- E locul tatei. - Scuze.
- Te pot ajuta cu ceva, Mary? - Nu, mulțumesc.
Ia loc, te rog.
Mulțumesc.
Elizabeth.
Ce vrei să faci după Coal Valley?
Cum adică „după”?
E un loc minunat, dar...
Văd un viitor mai... măreț pentru tine.
Abia am început munca aici cu elevii,
așa că nu m-am prea gândit, dar...
...am și eu visuri.
Ce visuri?
Visurile sunt precum dorințele ascunse. Dacă le spui altora, nu se mai împlinesc.
Foarte bine. Ține-le ascunse!
Între timp, am un mic dar pentru tine.
De la cineva care iubește poezia. Asta e preferata mea.
Mulțumesc.
Iubirea mea e ca o roză în iunie răsărită
Iubirea mea e-o melodie dulce fredonată
Ca tine de frumoasă, mândra mea
Atât sunt de îndrăgostit
Și-atât te voi iubi
Până ce mările-or seca
E superbă.
Îmi sună cunoscută, dar nu recunosc poetul.
Îți sună cunoscută pentru că îți atinge corzile inimii.
Cine e poetul?
Îl ai în față.
E incredibil!
Vai!
E minunat.
Mulțumesc.
Elizabeth, aș vrea să te întreb ceva
legat de balul de sâmbătă.
Vrei să-mi faci onoarea de a merge cu mine?
Te rog. Tu ești roza mea roșie aici, în sălbăticie.
Mi-ar face plăcere.
De mult n-am mai mâncat o friptură așa de bună.
A fost minunată.
Și îți suntem foarte recunoscători. Nu-i așa, Caleb?
Cum îți umpli timpul, Caleb?
Pun pariu că îți place să bați mingea.
Pot să plec de la masă?
Da.
Ar trebui să plec și eu. Mă așteaptă o săptămână lungă.
- E mai politicos, de obicei. - E în regulă, înțeleg.
Sunt sigur că v-a fost foarte greu amândurora.
Da.
- Dar a fost frumos azi. - Mi-a plăcut și mie.
Am auzit că e un bal sâmbătă.
Da.
Mă întrebam dacă... Ai vrea cumva să mergi cu mine?
La bal.
Mă onorează invitația ta, sincer.
Trebuie să mă mai gândesc.
- Sper că înțelegi. - Da.
Tot ce-și poate dori un om e puțină speranță.
Noapte bună!
- Mary, noapte bună! - Noapte bună!
Caleb Dunbar, m-ai făcut de râs ca niciodată.
Cum ai putut să fii atât de nepoliticos?
N-avem nevoie de mâncarea lui. Pot să prind pește oricând.
Caleb, ascultă-mă!
Lucrurile nu ies întotdeauna așa cum ne dorim noi.
Sunt mama ta și voi face orice pentru familia noastră.
Familia noastră eram noi doi și tata.
Nu discutăm despre tatăl tău.
Trebuie să am grijă de viitorul nostru.
Fac asta în calitate de mamă și trebuie să înțelegi asta.
Carla, sigur nu ți-e foame?
Nu, mulțumesc. Mă culc.
Cum se simte?
Are puțină febră și n-a vrut să mănânce nimic.
Sunt surprinsă că nu există o moașă în oraș.
Am avut una mulți ani,
dar a plecat după accidentul din mină.
Jack...
Intră!
Mă găsiți sus, dacă aveți nevoie de mine.
Doamnă...
Mă bucur că te-ai întors teafără de la plimbare.
Billy e un domn desăvârșit.
De fapt, pentru asta am venit.
Nu cred că știi cine e Billy Hamilton cu adevărat.
Ce vrea să însemne asta?
Suspectez că nu e cine pretinde că e.
- Pe ce probe te bazezi? - Nu-ți pot spune încă.
Vreau doar să fii precaută.
Aș prefera să nu te plimbi singură cu el prin pădure.
Nu am fost în jungla amazoniană. Doar i-am arătat orașul.
Apropo, a spus că sunt un ghid excelent.
Sunt sigur că așa a spus.
Lingușeala deschide multe uși.
Lingușeala?
Crezi că vreau să fiu lingușită?
Nu, spun doar că a aruncat fânul la botul caprelor.
Mă faci capră?
Iartă-mi metafora, nu sunt priceput în ale poeziei.
Dar asta e ideea.
Jack, ești gelos?
Gelos?
Pot fi îngrijorat fără să fiu gelos.
Nu-ți face griji pentru mine și pentru cum îmi petrec eu timpul.
Întâmplarea face ca eu și Billy să avem un interes comun.
Bună seara!
Doamnă...
ÎNCHIS
- Caleb, ai venit devreme. - Da.
Păi...
- Pot să vă pun o întrebare? - Desigur.
Ce părere aveți despre noii mineri?
Uneori sunt gălăgioși și ne întrerup ora.
Dar au venit să redeschidă mina și cred că e un lucru bun.
Asta va readuce prosperitatea în Coal Valley.
- Mie nu-mi plac. - De ce?
Pur și simplu, nu-mi plac.
Ai făcut cunoștință cu vreunul?
Mama a invitat unul la cină și...
- Nu mi-a plăcut. - Înțeleg.
Caleb, înțeleg.
Uneori, în viață...
- L-am văzut când a sărit... - Bună dimineața, dră Thatcher!
- Nu contează. - Bună, dră Thatcher!
- Dră Thatcher... - Mary, mă bucur că ai venit.
- Voiam să vorbesc cu... - Pot să vă cer o mare favoare?
Desigur.
Nu știu...
E superbă.
N-am purtat așa ceva în viața mea.
Aș fi onorată să ți-o împrumut, Mary.
Dar...
Credeți că aș arăta ridicol îmbrăcată așa la bal. Nu-i așa?
Nu, nici vorbă. Doar că...
Caleb.
A venit să mă vadă la școală.
V-a spus că Dewitt Graves a luat cina cu noi.
Nu mi-a spus numele, dar e supărat.
Știu ce crede el, dar e prea mic ca să înțeleagă.
Aș vrea să înțeleagă că încerc doar să-l protejez.
Dl Graves e un om bun.
M-a invitat să merg la bal la brațul lui.
Cred că ar putea să țină la mine.
Și...
N-am crezut că vreun bărbat o să se mai uite vreodată la mine.
Nu sunt dispusă să mai pierd un minut
și să ratez șansa de a-i oferi un viitor fiului meu.
Înțeleg, sincer. Dar te previn.
Nu cred că înțelegeți.
Ați avut la dispoziție toate oportunitățile din lume.
Eu nu am mai nimic.
Nu cred că o să împrumut rochia, până la urmă. Mulțumesc.
O să modific una de-ale mele.
Mary...
Rip, băiete, am ajuns acasă. Mă mut aici.
M-am săturat de cârciuma aia și de minerii ăia gălăgioși.
Am dormit eu pe paturi mai rele.
Sergent?
Doamnă...
Cineva a furat ceasul de aur al răposatului meu soț.
Cineva v-a spart casa?
În toiul nopții, când copilul meu dormea.
Au luat ceasul și butonii din sertarul dulapului.
- Când ați observat că lipsește? - Acum zece minute.
Sigur au fost furate azi-noapte, pentru că ieri erau acolo.
Dnă Blakeley, puteți păstra secretul?
O să încerc.
O să cercetez cât pot de repede,
dar nu vreau ca hoțul să se sperie și să părăsească orașul. Înțelegeți?
Bine.
Atârnați-le la intervale de un metru și jumătate! Minunat.
Pentru ceilalți, care lucrează la aritmetică,
se dă o livadă cu pomi fructiferi. Jumătate din pomi sunt meri,
un sfert sunt piersici și o șesime sunt pruni.
Restul de 200 de pomi sunt cireși. Câți pomi sunt în livadă?
Dumnezeule!
Ești bine?
E în ordine.
- Cine l-a adus? - E în ordine.
Ce caută șarpele aici? Nu-mi plac șerpii.
E un șarpe inofensiv.
Ia-l de aici!
Da.
Caleb?
Vino după-amiază să-l iei înapoi.
Acum!
E în ordine.
Caleb?
De ce ai adus șarpele la școală, Caleb?
Cred că va trebui să-i spun mamei tale.
Nu-mi pasă.
Știu că nu e adevărat.
Am văzut-o încercând să-și modifice cea mai frumoasă rochie.
Pentru că se va duce la bal cu el.
- Cu dl Graves? - Știu că locuiește la etaj.
Am vrut să i-l pun în cizmă, ca să se sperie
și să vadă mama că e un laș.
Nu ca tatăl meu.
Lui nu-i era frică de șerpi.
- Îți lipsește tatăl tău. Nu-i așa? - Mama nu vorbește niciodată despre el.
Parcă ar vrea să-l uite.
Poate că nu vrea să te întristeze.
Sau poate că și ei îi e greu să vorbească despre asta.
- Amintirile pot fi dureroase. - Nu sunt dureroase. Sunt minunate.
Vorbește-mi despre el! Cum era?
Era puternic...
Era înalt și, câteodată, haios.
Îi plăcea să cânte și să fluiere.
Îi plăcea să pescuiască.
Mergeam la pescuit și aprindeam un foc.
Găteam peștele pe malul râului.
Cred că te-a iubit foarte mult, Caleb.
Cred că da.
Mi-e atât de dor de el!
Nimeni nu-i poate lua locul. Nimeni.
Mulțumesc, Abigail. Tu și Elizabeth ați fost foarte generoase.
Să dansezi un vals și pentru mine.
Așa voi face. Și n-o să stau mult.
- Intră! - Arăți minunat, Mary!
- Pentru tine. - Mulțumesc.
Mă duc să le pun în apă și să-i spun noapte bună lui Caleb.
Acum plec, Caleb.
Sigur nu vrei să vii cu noi?
Te iubesc.
Arată ca în Peter Pan.
Mânuțele alea au făcut o treabă minunată.
Chiar așa e.
Incredibil.
Locul ăsta e de nerecunoscut.
Ce noroc pentru un biet miner!
Îmi place mult.
BALUL MINERULUI
Bună seara și bine ați venit cu toții!
Mai întâi, le urăm bun venit în oraș noilor mineri.
E felul nostru de a vă arăta că suntem primitori.
De mult timp n-am mai avut ceva de sărbătorit.
Muzicanți, lăsați acordatul și începeți cu un dans în doi pași!
Ai dansat vreodată vals, dle Backus?
- Demult, înainte să dau de necazuri. - Vrei să încerci din nou?
- Nimeni n-ar dansa cu unul ca mine. - N-aș fi așa sigură de asta.
Îmi permiți?
Mi-e dor de el, mamă.
Caleb...
Și mie mi-e tare dor de tatăl tău, scumpul meu.
Hai!
Carla!
Carla, iartă-mă! Nu trebuia să te las singură.
E vina mea. Trebuia să te ascult.
Cred că vine copilul.
Vai, uite câte stele!
- Vezi Centura lui Orion? - Da.
Iată-l!
- Încă își caută iubita, pe Artemis. - O va găsi vreodată?
Sper că o va găsi.
E atât de frumoasă!
Vine iarna. Îngheț.
Mulțumesc.
Desigur.
Sergent.
Ai primit asta, chiar înainte să înceapă balul.
- Mulțumesc, Ned. - Sigur.
Nu îl au în evidențe.
Omul e un mincinos.