Aiemmin tapahtunutta:
Kaikki uudet työläiset ovat poikamiehiä.
-Ehkä voisitte esitellä minulle paikkoja. -Mielelläni.
Kuolleen mieheni kultakello varastettiin.
-Kuka runoilija on? -Katselet häntä.
-Oletko mustasukkainen? -Olen vain huolestunut.
Mies valehtelee.
Ilta on ollut ihana, Billy. Kiitos.
Ilo on minun puolellani, Elizabeth.
-Anteeksi. Elizabeth. -Jack.
Ehtisitkö jutella hetken? Kahdestaan.
-Tottahan toki, konstaapeli. -Anteeksi.
-Mistä on kyse? -Asia koskee Billy Hamiltonia.
Mies, jota Billy väitti pomokseen, ei ollut koskaan kuullutkaan tästä.
Ehkä hän kaunisteli karua elämäänsä. Sille on varmasti selitys.
Billy ei ole se, joksi häntä luulet.
Hän saattoi vain vääristellä, mutta pahimmillaan hän on huijari.
Tarkastitko kaikkien työhistorian vai vain Billyn?
Poimit hänet joukosta. Miksi?
-Yritän vain suojella sinua. -En halua suojeluasi.
Osaan käyttää järkeäni, kun mies on minusta kiinnostunut.
Kiitos vain, mutta minulla on jo isä.
-Saattaisitko minut kotiin, Billy? -Mielelläni.
Jokin on pielessä. Joko vauva syntyy? Ephraimin kanssa ei tuntunut tällaiselta.
Lapsivesi ei ole vielä mennyt. Vauva yrittää vain saada lisää tilaa.
Kiitos, Abigail.
-Luulimme kuulleemme... -Kuulitte oikein. Se oli väärä hälytys.
Miten vatsa voi olla noin valtava jo seitsemännellä kuulla?
Ehkä hän laski väärin.
Jos vauva syntyy näin aikaisin...
Silloin se tuskin selviytyy.
Herra kääntäköön kasvonsa teidän puoleenne ja antakoon teille rauhan. Aamen.
-Oli merkittävää tulla tänne yhdessä. -Olen samaa mieltä.
Anteeksi, neiti Thatcher. Miksi annatte niin paljon kotiläksyjä viikonlopuksi?
Niitähän kutsutaan kotiläksyiksi.
Huolehdin kolmesta lapsesta, Carlan pikkuinen mukaan luettuna.
Paul Jr. ei voi päntätä laskuoppia, kun hänen pitää hakata halkoja.
-Ymmärrän. -Hyvä.
Siinä kaikki. Mukavaa sunnuntaita.
-Tuo oli kohtuutonta. -Kaikkia on vaikea miellyttää.
-Voisin saada sinut unohtamaan tuon. -Mitä olet suunnitellut?
Pyysin hra Ansvilin hevosrattaita lainaksi ajeluttaakseni kylän viehkeintä neitoa.
-Kiva. Kysyn vielä Abigaililta. -Otan sinuun yhteyttä.
Halusin kiittää vielä eilisestä tanssista.
-En tiedä, mitä sanoisin. -Älä sano mitään.
Pahoitteluni, mutta poikani on etusijalla.
-Kunnioitan sitä. -Kiitos.
Toivottavasti Caleb muuttaa mieltään.
En ole kovin kärsivällinen, mutta teen parhaani.
Hyvää päivänjatkoa, Mary.
-Rva Stanton. -Niin?
-Kuinka voin auttaa, konstaapeli? -On tapahtunut toinen ryöstö.
Kannattaa lukita ovet ja ikkunat.
-Nyt kun rva Noonan asuu täällä... -Kiitos varoituksesta.
Oliko vielä muuta?
Kuinka saisin naisen kuuntelemaan?
Taidat tarkoittaa Elizabethia. Silloin kannattaa sanoa jotakin järkevää.
Huolestuin hänen luihusta seuralaisestaan, mutta Elizabeth loukkaantui.
Sanotaan, että kärpäset pitävät enemmän hunajasta kuin etikasta.
Minun ei pitäisi pelata pelejä, kun yritän olla kunnollinen mies ja...
Hunajaa.
Kyllä, rouva.
Tiedemiesten mukaan nuo vuoret olivat aikoinaan meren pohjassa.
Ja ne nousivat jäätiköiden muotoiltaviksi.
Olisi kiintoisaa tutkia eri kerrostumia ja paljastaa sedimenttien salaisuudet.
-En tiennyt, että pidät geologiastakin. -Pidän monista asioista.
-Hyvää huomenta, konstaapeli. -Jos olisin tiennyt teidän tulevan,
olisin pyytänyt teidät kalaseuraksi.
-Keskustelimme juuri geologiasta. -Tämä onkin sopiva luokkahuone siihen.
-Söikö kala? -Ei.
Eipä sillä ole väliä tällaisena päivänä.
Hauskaa ajelua.
Samoin.
Hän oli kovin leppoisa.
Mitähän hän juonii?
Vetäkää se auki.
KAIVOSTYÖLÄISTEN KISAT
Vetäkää.
-Otan samaa kuin hän. -Urhea mies.
-Pidän chilistä. -Sitäkö tämä on?
-Miten menee, Jack? -Hyvin.
-Entä sinulla? -Tanssiaisten jälkeenkö?
Niin... En voi syyttää poikaa.
Coal Valleyn lapset ovat kärsineet paljon.
En muuta väitä. Kunpa olisi keino kääntää pojan pää.
-Oletko kokeillut hunajaa? -Mitä tarkoitat?
Jos olisit ystävällinen pojalle, hän saattaisi luottaa sinuun.
Hunajaa.
Miten menee, Caleb?
Syökö kala?
Anteeksi.
Kuulehan, osaan tehdä hienoja vieheitä.
-Haluatko? -En perhokalasta.
-Aivan. -Ellette pahastu, tämä on kalapaikkani.
Tietenkin on. Ja melkoinen paikka onkin.
Menen vähän etäämmälle. Onnea matkaan.
-Onko jokin vialla, konstaapeli? -Pyydän kaikkia lukitsemaan ovensa.
-Florencen tapauksen takiako? -Niin.
Eilen tapahtui toinen ryöstö.
-Voi ei. Mitä vietiin? -Marta Crockerin hopeiset kynttilänjalat.
Herttinen.
Ei hätää. Isoäidin rintaneula on tallessa.
-Sain tämän isoäidiltäni hääpäivänäni. -Sitten kannattaa lukita ovet.
Ei ole nälkä. Mahaani ei mahdu mitään, kun vauva vie kaiken tilan.
Tein sen isoäitini reseptillä. Se hyvää ja antaa voimaa.
Abigail, tässä se on. Tri Cranen rohdokset.
Muistin tätini kirjoittaneen siitä. Niinpä pyysin isääni lähettämään sen.
Se kertoo kaiken synnytyksistä. Melkein kuin kätilö tekstimuodossa.
En halua kätilöä tekstimuodossa, vaan oikean kätilön tai lääkärin.
-Milloin hän palaa kaupunkiin? -Varmasti näinä päivinä.
Kauhistelitte vatsani kokoa.
-Entä jos synnytys alkaakin? -Älä siitä murehdi.
Vielä ehditte ilmoittautua kisoihin. Minä väännän kättä ja heitän kirvestä.
-Entä te? -Minä en tule lähellekään kirvestäsi.
Et osuisi edes ladon seinään.
Hiljaa ja nimi paperiin.
Rikosaalto huolestuttaa minua.
Tätä ennen täällä katosi ainoastaan lakupötköjä kaupasta.
Niinpä.
Viskiä, kiitos.
-Minä tarjoan. -Sangen ystävällistä.
-Coal Valleylle. -Coal Valleylle.
Ettekö pelaa pokeria? Luulin, että olette pelimies.
Olenkin, mutta en pelaa korteilla.
Komea kello. Nimikirjaimet eivät kuitenkaan olleet teidän.
Kello oli äitini isän. Ainoa perintöni.
No, se ja hymyni.
Kannattaa pitää perintö lähelläsi. Voro on vienyt perhekalleuksia.
Olet varmasti huolestunut minusta, Jack, mutta olemme saman naisen pauloissa.
Luulet kai olevasi pelottava punaisessa takissasi, mutta et ole.
Mitä tulee Elizabeth Thatcheriin, aion varastaa hänen sydämensä.
-Toivottavasti löydät konnan. -Löydän kyllä.
Se on vain ajan kysymys.
Voi ei. Eikä.
Lauantain kakkuko? Leipominen vaatii harjoitusta.
Sitten saan kakun huutokauppaan kahden vuoden päästä.
Et anna oppilaittesi luovuttaa, enkä minä anna sinun luovuttaa.
Miksen jäisi vain Carlan seuraksi? Mene sinä kaivostyöläisten kisoihin.
Koska et ole aiemmin ollut siellä, eikä sinun pidä vältellä Jackia.
En välttele. Miksi niin luulet?
-Huomaan, kun ihmiset pitävät toisistaan. -Olemme vain ystäviä.
Sitä paitsi hän on vannoutunut poikamies.
Ei, vaan vannoutunut ratsupoliisi. Kunniakas, kunnes oikea nainen löytyy.
Enpä tiedä. Hän on käyttäytynyt omituisesti viime aikoina.
Ensin hän kuulustelee ja sitten... En edes tiedä, miten sitä kuvailisi.
-Hän on makea kuin hunaja? -Niin. Mistä tiesit?
Minä olisin imarreltu, jos joku näkisi vaivaa turvallisuuteni eteen.
-Varovasti. Kulhon reunaan. -En ole täysin vasta-alkaja.
Sisään vain, konstaapeli.
-Ovatko lapset nukkumassa? -Tietysti. Kai tiedätte, mitä kello on.
Anteeksi. Haluaisin nähdä isoäitinne rintaneulan uudelleen.
Täydellinen. Tällä napataan rosvo.
Käyttäkää tätä huomenna.
Auttaisitteko minua?
Miksi miesten ja naisten väliset suhteet ovat välillä sangen hämmentäviä?
Tekomme ja sanamme.
Tuntuu kuin puhuisimme eri kieltä emmekä ymmärtäisi toisiamme.
Kuinkahan paljon kommunikaatiovaikeudet johtuvat rikkonaisuudestamme?
Paljonko oma rikkonaisuuteni vaikuttaa?
-Hieno lyönti! -Menipä pitkälle.
Caleb!
-Mitä? -Kokeile rystysyöttöä.
-Osaatteko rystysyötön? -Jotenkuten.
Näyttäkää minulle.
Näytän Calebille, koska hän syöttää, mutta kaikki voivat katsella.
Hän osaa rystysyötön!
No niin. Ote on puolet taistelusta. Näetkö, missä sormet ovat?
Rystyset saumojen kohdalle. Kokeile.
Sormet tähän ja rystyset saumoille.
Tämä pallo pistää ranttaliksi.
-Haluako kokeilla? -Joo.
Äitisi on täällä, Ephraim. Käydään tervehtimässä.
-Pidä hauskaa kisoissa. -Syön kolme tippaleipää.
Syö yksi minunkin puolestani. Tottele rva Blakeleyta makeisten kanssa.
-Kyllä, äiti. -Annahan suukko.
Menehän. Rva Blakeley odottaa ulkona.
-Entä jos minulle käy jotakin? -Älä mieti sellaista.
Pysy rauhallisena vauvan tähden. Kaikki järjestyy. Ihan rauhassa.
Minulla on suuri ilo kaivosyhtiömme puolesta -
toivottaa teidät tervetulleiksi kisoihin.
Tänään juhlimme kaivoksen uudelleenavaamista.
Pidemmittä puheita, uutterat työmiehet ovat huvinsa ansainneet.
-Kisat alkakoot! -Hyvin sanottu, sir.
Munanheittojono tänne...
Käden pitää joustaa, kun nappaa munan kiinni.
-Se on vain isille ja pojille. -Ei, vaan pojille ja miehille.
Kokeillaanko? Tule nyt.
-Olet syöttäjä. Pärjäisit varmasti. -Hyvä on.
Astukaa taaksepäin. Toinen heitto.
Valmiina, poika.
Hieno koppi.
-En ollut valmiina. -Anteeksi. Minun olisi pitänyt odottaa.
Seuraava heitto.
Ensimmäisenä rva Florence Blakeley ja kuuluisa punainen samettikakku.
Huudetaan kunnolla, jotta saadaan koululle uudet tietosanakirjat.
-Aloitetaan kahdesta palasta. -Kaksi palaa.
-Oletpa innokas. Kaksi palaa. -35 senttiä.
35 senttiä tarjottu.
-50 senttiä. -55 senttiä.
-60 senttiä. -80 senttiä.
Herttinen. Tarjotaanko 85 senttiä?
Ensimmäinen kerta, toinen kerta...
Myyty miehelle 80 sentillä.
-Suuret kiitokset. -Ilo on minun.
Seuraavana meillä on uusi tulokas kakkuhuutokaupassamme.
Opettajattaremme neiti Thatcher.
Olkaa hyvä.
Kauhistus.
-Yksi dollari. -Ei sinun tarvitse...
-1,25. -1,35.
-1,50. -1,75.
-Kaksi dollaria. -2,25.
-2,50. -2,70.
Kaksi... 2,75.
Kolme dollaria.
-Kolme dollaria ja kakku on minun. -Myyty.
Kolme dollaria.
-Seuraavaksi... -Voisimmeko jutella hetken?
Miksi huusitte säälittävää kakkuani? Nolasitte minut täysin.
-Tuimme sinua. -Keräsimme rahaa hyvään tarkoitukseen.
Pyydän anteeksi, jos nolasin sinut,
mutta aliarvioit kakkusi. Se näyttää herkulliselta.
Älä valehtele.
Selvä.
Ja sinä... Lakkaa virnuilemasta.
-Mitä oikein yrität? -Teen työtäni. Suojelen ja palvelen.
-Kakkuhuutokaupassako? -Jos se sitä vaatii.
Meillä on pulma. Tarvitsemme apuasi. Pärjäätkö köydenvedossa?
No niin, kaverit.
Ei käy. Hän ei ole kaivostyöläinen.
Koska satutit Ernietä, jää sinä sivuun. Silloin joukkueet ovat tasaiset.
Antaa konstaapelin kilpailla. Siten voimme yhä voittaa.
-Voitin kädenväännön rehellisesti. -Mursit Ernien ranteen.
-Teemmekö tämän vai emme? -Jo vain teemme.
Oletteko valmiina? Antaa mennä!
Noin sitä pitää!
Vetäkää!
-Selät töihin! -Taistelkaa!
-Juuri noin. -Antaa mennä, punaiset!
Vetäkää, siniset!
-Oletko kunnossa? -Jatkakaa.
Oletko kunnossa?
-Onneksi olkoon. -Kiitos, hra Gowen.
-Sattuiko sinua? -Olen kunnossa.
-Minä olen Caleb. Olitte huikea. -Kiitos, Caleb.
Punaiset olivat parempia.
En sanoisi "upeaa".
-Se siitä hunajasta. -Meille molemmille.
-Caleb. -Et voi pakottaa minua pitämään hänestä.
Hra Gravesille ilkeily ei paranna oloasi.
Hän ei jätä minua rauhaan. Käske häntä.
Jos niin haluat.
-Kaipaatko kotiin? -Välillä, mutten tällaisina päivinä.
Täällä on ihanaa.
Oletpa missä tahansa, seikkailun pyörteissä tai täällä,
opettamassa nuoria mieliä ja sydämiä, haluaisin olla elämässäsi.
Samoin.
Tiedäthän, etten ole ajatellut avioitumista ennen kuin nyt.
Olet sellainen nainen, jonka kanssa voisin perustaa perheen.
-Voimme edetä haluamaasi tahtiin. -Kiitos.
-En jää liian pitkäksi aikaa. -Ei. Tarkoitus ei ollut hätistellä.
Abigaililla on varmasti teepannu tulella.
Haluan kohdella sinua kunnioittavasti,
joten olen entistäkin parempi herrasmies ja toivotan hyvää illanjatkoa.
Elämässä moni asia riippuu luottamuksesta Jumalaan.
On selvitettävä, ketkä ovat luottamuksen arvoisia.
Kun annamme sydämemme ja elämämme toisen käsiin,
se on uskon askel, joka vaatii rohkeutta ja toivoa.
Se on kuitenkin riskin arvoista, sillä luottamus tuo rakkauden.
Se on ohi. Luovuta!
-Mitä täällä mekastetaan? -Viritimme rosvolle ansan.
Jack epäili Billy Hamiltonia koko ajan.
-Ei tuo ole Billy. -Sam.
-Mitä oikein tapahtuu? -Kiitos yhteistyöstä, rva Montgomery.
Puin rintaneulan kisoihin, jotta varas lähtisi sen perään.
Epäilimme häntä.
Luulitteko minua Billy Hamiltoniksi?
-Mikä vitsi. -Ole hiljaa.
Noinko ajattelet hänestä?
Ja minusta. Vielä julkesit väittää, ettei hän ole mies, joksi häntä luulen.
Carla.
-Mene sisään. Kaikki on hyvin. -Ei ole. Lapsiveteni meni.
Haluan pyytää anteeksi.
Olen yrittänyt esittää isää.
Eihän se onnistunut, koska minulla ei ole aavistustakaan sellaisesta.
Totta puhuen olen kateellinen sinulle.
Kaikesta päätellen sinulla oli hieno isä.
Minulla ei ollut. En koskaan edes tavannut isääni.
-Hän jätti äitini, kun olin pikkupoika. -Niinkö?
Luulin tehneeni jotakin väärin, vaikka äiti muuta väitti.
Arvaa, mitä tein. Lähdin yksin ulos.
Makasin maassa pilviä katsellen.
Mietiskelin, että isäni katselisi samoja pilviä -
ja ehkä hän ajattelisi minua edes himpun verran.
Isäni lähtö rikkoi äitini. Hän ei ollut vahva, kuten sinun äitisi.
Äitisi rakastaa sinua. Olet hänelle tärkeintä maailmassa.
Ymmärrän, että menetit isäsi, enkä voi koskaan korvata häntä.
Antaisin mitä vain perheestäsi.
Hengitä syvään. Juuri noin. Yhtä matkaa vauvan kanssa.
Toisitko toisen hauteen, Elizabeth? Hengitä vain.
-Mikä tuo sävel on? Kaunista. -"Rakkauteni on kuin punainen ruusu."
Se on Robert Burnsin runosta. Lauloimme sitä koulussa.
Mene takaisin sänkyyn.
-Miten hän jakselee? -Vauva syntyy nyt.
-Onko lääkäristä kuulunut? -Ei vielä.
-Meillä on kiireitä. -Tiedän, mutta asiani on tärkeä.
Ei sisälle.
Sinulla on surkea tilannetaju. Monella tavalla.
Olin väärässä, kun luulin Billy Hamiltonia varkaaksi.
Ei jankata itsestäänselvyyksiä.
Tärkeintä minulle oli varmistaa, ettei sinulle käy mitään.
Tein päinvastoin. Kadun sitä enemmän kuin tiedätkään.
Hyvinvointisi on minulle tärkeintä. Toivottavasti voit antaa anteeksi.
Caleb? Hra Graves.
Kutsuin hänet piiraalle. Sopiihan se?
-En halua olla vaivaksi. -Ei siitä ole lainkaan vaivaa.
Karhunvatukkapiirasta jäi yli kisoista.
-Vai maistuuko murokeksi? -Maistakaa piirasta.
-Äitini piiras on vertaansa vailla. -Kuulostaa oikein hyvältä.
Kolme viipaletta karhunvatukkapiirasta tulossa.
-Eikö vauva syntynyt vielä? -Ei.
Abigail on huolissaan.
En tiedä, onko minusta elämään täällä.
Näillä naisilla on ollut vaikeaa. Rohkeuteni tuskin riittäisi samaan.
Kaipaat varmasti perhettäsi ja elämääsi kotipuolessa.
Kahta siskoasi...
Mistä tiedät siskoistani?
-En ole koskaan maininnut heitä. -Mainitsithan.
Varmasti. Tai ehkä vain oletin.
Noin herkän sielun täytyi varttua hellien naisten huomassa.
Olet sivistynyt ja hyvätapainen. Punainen ruusu täällä erämaassa.
Rakkauteni on kuin punainen ruusu, joka kesäisin kukkaan puhkeaa
Rakkauteni on kuin melodia, joka kirkkaana soi ainiaan
-Kaunis runosi. -Jonka kirjoitin sinulle.
Minulle.
-Voinko kertoa salaisuuden? -Kunpa voisitkin.
Isäni vastusti opettajattaren uraani niin, että hän teki minut perinnöttömäksi.
Koko perheeni hylkäsi minut.
-En tiennyt tuota. -Ei sillä ole väliä. Se ei estä minua.
Unelmani, josta en kertonut vielä,
on matkustaa villiin pohjolaan tai perustaa koulu Kaukoitään.
Haluan auttaa köyhiä ja sorrettuja kouluttamalla heitä.
Jos se on unelmasi, sitten se on minunkin unelmani.
-Seuraisitko minua, vaikka olisin köyhä? -Seuraisin.
Täytyy vain löytää opettaja sijalleni.
Odotan niin kauan kuin on tarpeen.
-Teit hienoa työtä, Carla. -Vielä ei ole valmista.
-Keskity. Hengitä. -Kaksosetko?
Hyvin menee, Carla. Hyvänen aika.
Poika tuli.
-Carlaa on siunattu. -Meitä kaikkia on.
-Mikä sen paljasti? -Hän tiesi kahdesta siskostani.
En kertonut heistä hänelle.
Muistin silloin sanasi, ettei hän ole se, joksi häntä luulen.
Hän väitti toisen runoa omakseen. Sellainen saa sappeni kiehumaan.
Jack. Tallillani taitaa olla ryöstö meneillään.
Mene sisään. Minä hoidan tämän.
-Eikö ole hiukan myöhä ratsastaa? -Katselen vain tähtiä.
Et kai vain yritä varastaa hevosta ja kadota yön selkään?
En. Ostin tämän hevosen. Se on rehellistä omaisuuttani.
Et ole tehnyt mitään rehellistä Coal Valleyyn saavuttuasi,
varsinkaan Elizabethin suhteen.
-Nätin tytön liehittely ei ole laitonta. -Ei niin.
Entä jos keinottelijalla on tytön rahat mielessään?
Silloin tytön pitäisi olla rikas, eikä hän ole enää.
En olisi niin varma tuosta.
Kysy häneltä itseltään.
Se on ohi nyt, Hamilton. Et voi mennä minnekään.
Vauvat ovat hauraita kuin pienet posliininuket.
Onneksi molemmat selviytyivät ennenaikaisesta synnytyksestä huolimatta.
-Miten sinä jakselet? -Lähinnä olen häpeissäni.
Lähetin sähkeen siskolleni Julielle ja pyysin häntä tutkimaan asioita.
En halunnut isäni huolestuvan.
Siskoni kertoi, että Billy oli töissä Cape Fullertonin telakalla,
kunnes sai potkut varastamisesta.
-Milloin? -Kun tieto tänne tulostani julkaistiin.
Rikas perijätär suuntaa länteen ja muuta hölynpölyä.
Hän ei arvannut, että rikas perijätär olisi häntä paljon nokkelampi.
-Jack, minä... -Kaikki on hyvin.
Ei tarvitse sanoa mitään.
Tekstitys: Anna-Kaisa Viljanen