Tidligere på When Calls the Heart:
Alle de nye arbeiderne som kom er ungkarer.
-Kanskje du kan gi meg en omvisning? -Gjerne.
Noen stjal min avdøde manns gullklokke.
-Hvem er dikteren? -Du ser på ham.
-Er du sjalu? -Nei, jeg bare bryr meg.
Mannen er en løgner.
Jeg har hatt en veldig fin kveld, Billy.
Gleden var på min side, Elizabeth.
Unnskyld.
-Elizabeth. -Jack.
Kan vi ta en prat? Alene?
-Selvsagt, konstabel. -Beklager.
Hva er det?
Det er noe du trenger å vite om Billy Hamilton.
Hva da?
Jeg hørte fra Central Union-gruven, hans såkalte tidligere arbeidsgiver.
De har aldri hørt om ham.
Han har hatt et vanskelig liv, kanskje han overdrev litt,
-men han kan nok forklare det. -Ja.
Forklaringen er at han ikke er den du tror.
I beste fall ga han et misvisende bilde av seg selv.
I verste fall er han en svindler.
Sjekket du alles tidligere jobber eller bare Billys?
Du pekte ham ut, Jack. Hvorfor?
-Fordi jeg prøver å beskytte deg. -Jeg vil ikke det.
Jeg kan dømme selv når en mann viser interesse for meg.
Jeg setter pris på omtanken, men jeg har allerede en far.
-Billy, kan du følge meg hjem? -Gjerne.
Abigail, det føles som noe er feil.
Kan babyen komme allerede? Jeg hadde det aldri så vondt med Ephraim.
Han ligger høyt. Vannet har ikke gått.
Jeg tror bare han prøver å finne seg til rette.
Takk, Abigail.
-Vi trodde at vi hørte... -Ja.
-Men er hun...? -Jeg tror det er falsk alarm.
Hvordan kan hun være så stor hvis hun bare er syv måneder på vei?
-Kanskje hun talte feil. -Ja.
Men hvis fødselen har startet, hvis babyen kommer så tidlig...
Da tror jeg ikke den overlever.
Herren løfte sitt åsyn på deg og gi deg fred. Amen.
Amen.
Det var virkelig meningsfylt, å gå til gudstjeneste med deg i dag.
Jeg er enig.
Miss Thatcher?
Er det nødvendig å gi så mange lekser i helgene?
Det heter jo hjemmelekser.
Jeg har tre barn hjemme, inkludert Carlas,
og Paul Jr. kan ikke sitte og regne
når han burde hogge ved eller hjelpe meg å skure gulvene.
Det forstår jeg.
Bra. Det var alt jeg ville si. Ha en fin søndag.
-Så urettferdig av henne. -Man kan ikke tilfredsstille alle.
Jeg forstår.
Hva sier du til å tilbringe ettermiddagen med meg?
Hva hadde du planlagt?
Jeg overbeviste Mr. Ansvil om å la meg låne kjerren hans
så jeg kunne ta Coal Valleys peneste dame ut på en kjøretur.
Det høres fint ut. Jeg må bare høre med Abigail.
Jeg blir med deg.
Jeg ville takke deg igjen for dansen i går.
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Du trenger ikke å si noe.
Jeg beklager måten den endte på, men sønnen min kommer først.
-Det respekterer jeg. -Takk.
Jeg håper at Caleb ombestemmer seg.
Jeg er ikke så tålmodig, men jeg skal gjøre mitt beste.
Ha en fin dag, Mary.
-Mrs. Stanton? -Ja?
-Hva kan hjelpe deg med, konstabel? -Vi har hatt et nytt tyveri.
Jeg anbefaler alle å låse dørene. Siden Mrs. Noonan bor her med deg...
Ja, takk for advarselen.
Var det noe mer?
Hvordan kan jeg få en kvinne til å lytte?
Jeg antar at det er snakk om Elizabeth? Mitt råd er: Sørg for å si noe viktig.
Jeg gjør det.
Jeg er bekymret for hvem hun omgås, men det fornærmer henne av en grunn.
De sier man kommer lenger med et smil enn med sure miner.
Jeg burde ikke trenge å spille når jeg prøver å hjelpe.
Og...
Et smil.
Ja, ma'am.
Vet du at vitenskapsmenn tror at de fjellene en gang lå på havets bunn?
Så kom de opp av havet, for så å bli formet av isbreer.
Tenk så spennende å lese et fjell lag for lag
og avsløre hemmelighetene i avleiringene og krystallene.
-Jeg visste ikke at du likte geologi. -Jeg liker mange ting.
-God ettermiddag. -Hadde jeg visst at dere skulle hit,
ville jeg invitert dere på fiske.
-Vi diskuterte nettopp geologi. -Finner ikke et bedre klasserom enn dette.
-Fikk du noe? -Nei.
Men det betyr da ikke noe på en dag som dette.
Ha en fin ridetur.
Takk det samme.
-Han var så hyggelig. -Jeg lurer på hva han planlegger.
Ok. Trekk det ut. Sånn ja.
GRUVE-LEKENE
Klar? Trekk.
Sånn.
-Jeg tar det samme som ham. -Modig av deg.
-Jeg liker chili. -Så det er det det er?
-Så hvordan går det, Jack? -Fint.
-Hva med deg? -Du mener, etter dansen?
-Jeg kan ikke klandre gutten. -Barna her har hatt det tøft.
Jeg er ikke uenig.
Jeg skulle bare ønske jeg kunne bryte isen.
-Har du prøvd et smil? -Hva mener du?
Kanskje hvis du gjør noe snilt så ser han at du er pålitelig.
Smil.
Hvordan går det i dag, Caleb?
Hva biter de på i dag?
Unnskyld.
Vet du, Caleb, jeg lager fine fluer.
-Har du lyst på en? -Nei, jeg driver ikke med fluefiske.
Selvsagt.
Du, dette er egentlig min plass.
Ja, selvsagt.
Det er et flott sted.
Jeg går litt lengre opp. Lykke til.
Konstabel, er noe i veien?
Jeg går dør til dør og minner folk om å låse.
Er dette på grunn av Florence?
-Men dessverre ble noe nytt stjålet i går. -Å nei. Hva da?
Marta Crockers sølvlysestaker.
Kjære vene.
Falsk alarm. Mormors brosje er her.
Bestemoren min ga den til meg da jeg giftet meg.
Enda en grunn til å låse dørene til jeg fanger tyven.
Jeg er ikke sulten. Jeg har uansett ikke plass i magen.
Det er bestemors oppskrift. Den er skikkelig god.
Abigail, den kom. Dr. Cranes oppskrifter og kurer.
Jeg leste om den i tantes dagbok så jeg ba far om å sende oss et eksemplar.
Den er full av råd om fødsler. Det er så og si en jordmor i bokform.
Jeg vil ikke ha en jordmor i bokform. Jeg vil ha en jordmor. Eller gruve-legen.
-Når kommer han tilbake? -Han er nok like rundt hjørnet.
Jeg har hørt deg si hvor stor jeg er.
Hva om fødselen starter før han er tilbake?
Du må ikke tenke slik.
Dere kan fortsatt skrive dere opp på lekene, gutter.
Jeg skal delta i håndbak og øksekast.
-Hva med dere? -Øksekast?
Aldri i livet. Du eier ikke treffsikkerhet.
Hold tåta og meld deg på, Harold.
Jeg må innrømme, disse forbrytelsene gjør meg nervøs.
Helt til denne flokken kom, forsvant det kun lakris fra landhandelen.
Det samme har slått meg.
Whisky.
-Jeg spanderer. -Så snilt av deg.
Skål for Coal Valley.
Coal Valley.
Spiller du ikke poker? Du ser ut som du liker veddespill.
Ja, jeg liker bare å vedde på andre ting enn kort.
Fin klokke. Jeg så den ikke hadde dine initialer.
Det var min morfars. Min eneste arv.
Vel, det...
...og smilet mitt.
Du bør passe godt på den. Tyven vår har stjålet familieklenodier.
Du er nok bekymret for meg, Jack, men vi er interessert i samme kvinne.
Kanskje du tror den røde jakken skremmer meg,
men det gjør den ikke. Når det gjelder Elizabeth Thatcher...
...så skal jeg vinne hjertet hennes.
-Jeg håper du finner skurken. -Det skal jeg.
Er bare et tidsspørsmål.
Kaken din til lørdag?
-Det tar tid å lære seg å bake. -Bra.
Så jeg kan være klar til kakeauksjonen om to år?
Du ville ikke latt elevene dine gi opp, så jeg skal hjelpe deg.
Hvorfor kan ikke jeg bli her med Carla mens du går på Lekene?
Fordi du aldri har vært før. Dessuten bør du ikke gjemme deg fra Jack.
Jeg gjør ikke det. Hvorfor sier du det?
Fordi jeg kan se når folk har følelser for hverandre.
Vi er bare venner. Dessuten er han en evig ungkar.
Nei, han er mountie.
Plikten først, helt til han møter den rette.
Jeg vet nå ikke det, men han har oppført seg rart.
Først avhører han meg og så plutselig er han...
-Jeg kan ikke beskrive det engang. -Søt som honning?
-Ja. Hvordan visste du det? -Ikke tenk på det.
Jeg ville likt det om noen passet ekstra godt på meg.
-Forsiktig, på kanten av bollen. -Jeg er ikke helt nybegynner.
Stig på.
-Sover barna? -Selvsagt.
-Vet du hva klokka er? -Ja, beklager.
Jeg lurte på om jeg kunne få se din bestemors brosje.
Det er perfekt.
-Til hva da? -Til å fange en tyv.
Du må bruke denne i morgen.
Kan du hjelpe meg?
Hvorfor er forhold mellom menn og kvinner så forvirrende?
Handlingene våre, ordene våre...
Det er som om vi snakker ulike språk og ikke forstår hverandre.
Jeg lurer på hvilken del at kommunikasjonssvikten kommer
fra våre egne lyter, og hvilken rolle spiller mine?
-Bra slag. -Fy søren.
-Se hvor langt den fløy. -Caleb.
-Hva er det? -Prøv en knoke-ball.
-Kan du det? -Sånn tålig.
Vis meg.
Jeg kan vise Caleb siden han kaster, men alle kan få se.
Kom! Han kan kaste knokeballer.
Grepet er det viktigste.
Ser du hvor jeg holder fingrene?
Knokene på sømmene. Her, prøv.
Fingrene her, knokene på sømmen.
Denne greia her... denne tar en tostegs-dans.
-Lyst til å prøve? -Ja.
Ok, Ephraim, her er mammaen din. Kom så sier hei.
-Kos deg på Lekene, Ephraim. -Jeg skal få tre desserter.
Spis en for meg. Og hør på Mrs. Blakeley.
-Ja, mamma. -Få et kyss.
Ok, Ephraim. Mrs. Blakeley venter utenfor på deg.
-Hva om noe skjer med meg? -Å, Carla, ikke tenk slik.
Du må være rolig for babyens skyld. Alt kommer til å gå fint.
Vær rolig.
Mine damer og herrer, det er med stor glede
at jeg på vegne av Pacific Northwest gruveselskap
ønsker dere velkommen til De årlige gruvelekene.
I dag feirer vi gjenåpningen av gruven.
Så uten mer snakk, for de av dere som jobber så hardt,
nå er det på tide å kose seg. La lekene begynne.
Bra sagt, sir.
Nå til eggekastet. Alle mennene må stille seg i kø...
Jeg hører trikset er å gi etter når du tar imot egget.
Det er bare for fedre og sønner.
Nei, det var ikke det han sa. Han sa gutter og menn.
Skal vi prøve?
Kom igjen.
Du er en kaster, du er nok flink.
Ok, ta et steg tilbake. Kast igjen.
Ok, sønn, stå klar. Se på meg.
Bra tatt imot.
Jeg var ikke klar.
Jeg beklager, Caleb. Jeg burde ha ventet.
Ok, kast igjen.
Først har vi Mrs. Florence Blakeley og hennes berømte røde fløyelskake.
By så godt dere kan.
Dette går til et godt formål. Nye leksikon til skolen.
Vi begynner budrunden med 25 cent.
Tjuefem!
Skal si du er ivrig!
-Tjuefem cent. -Trettifem.
Og vi har 35 cent.
Ja, 50 cent.
-Vi har... -Femtifem cent.
Seksti cent.
Åtti cent.
Kjære vene. Jeg får vel ikke høre 85?
Første gang, andre gang...
Solgt til mannen med pengene for 80 cent.
-Tusen takk. -Bare hyggelig.
Nestemann er et nytt tilskudd.
Læreren vår, Miss Thatcher.
Vær så god.
Huff.
-Én dollar. -Det er ikke nødvendig.
1,25.
1,35.
1,50.
1,75.
-To dollar. -2,25.
2,50.
2,70.
To...
2,75.
Tre dollar.
-Tre dollar og kaken er min. -Solgt!
Tre dollar.
-Nestemann... -Kan jeg få snakke med deg?
Hvorfor slåss dere over min patetiske kake?
-Jeg har aldri vært så flau. -Vi støttet deg.
Samlet inn penger til et godt formål.
Jeg beklager at du ble flau,
men jeg tror du undervurderer kaken. Den ser nydelig ut.
Slutt å lyve.
Skal bli.
Og du... Slutt med den smilingen.
Hva er det du prøver på?
Jeg gjør bare jobben min. Beskytter og tjener samfunnet.
-Ved å by på en kake? -Hvis det er nødvendig.
Jack, vi har et problem. Vi trenger hjelp.
Er du flink i dragkamp?
Ok, gutter.
Han kan ikke delta. Han jobber ikke i gruven.
Greit, Sam, siden det var du som skadet Ernie Jacobs,
kan ikke du trekke deg? Så blir lagene like.
La konstabelen delta.
På den måten kan vi ta seieren med hjem.
Jeg vant den håndbak-kampen på lovlig vis!
Ved å brekke Ernies håndledd. For en kløne.
-Skal vi dette eller ikke? -Klart vi skal.
Klar, ferdig... gå!
Heia, rød!
Heia, rødt lag!
-Sånn ja. -Kom igjen.
-Kom igjen.
Dra!
Vi har dem.
Bruk musklene!
Ta et tak!
-Sånn ja, gutter! -Kom igjen, rødt lag!
Kom igjen, blått lag!
Går det fint?
-Huff. -Fortsett.
Går det fint?
Gratulerer.
Takk, Mr. Gowen.
Ble du skadet?
-Det går fint. -Unnskyld, sir.
Hei, jeg heter Caleb. Du var flott der ute.
Takk, Caleb.
-Det røde laget var bedre uansett. -Caleb.
Jeg vet nå ikke det.
-Så godt funket det å smile. -Ja, for meg også.
-Caleb! -Du kan ikke tvinge meg til å like ham.
Å være frekk mot Mr. Graves kommer ikke til å hjelpe deg.
Han lar meg ikke være i fred. Si han må la meg være i fred.
Ja, hvis det er det du vil.
-Har du hjemlengsel? -Av og til, men ikke på en dag som dette.
-Jeg stortrives her. -Du...?
Uansett hvor du er, om du er ute i den store verden, eller her
hvor du fyller de unges sinn med edle tanker,
-så håper jeg at jeg er der. -Det håper jeg også.
Men jeg vil at du skal vite at jeg aldri før har vurdert ekteskap.
Du er den type kvinne jeg kan tenke meg å slå meg ned med.
Å starte en familie med.
Og vi kan gå så fort eller så sakte du vil.
-Jeg skal ikke trenge meg på. -Nei, nei.
Jeg ville ikke bli kvitt deg. Abigail har nok teen klar.
Nei, jeg vil behandle deg med respekt.
Så jeg skal være en gentleman og ønske deg en god aften.
Så mye av det som er viktig i livet hviler på tillit.
Det å ha tillit til Gud,
og å bestemme hvilke mennesker som fortjener vår tillit.
For når vi gir våre hjerter, våre liv,
til noen andre, så setter vi vår lit til dem.
Det krever mot og håp.
Men det er verdt det, fordi via tillit får vi kjærlighet.
Det er over, Hamilton. Gi opp.
-Hva er alt dette bråket? -Vi satte en felle for tyven.
-Jack tror tyven er Billy Hamilton. -Hva?
-Det er ikke Billy. -Sam.
-Hva er det som foregår? -Takk for samarbeidet, Mrs. Montgomery.
Cat?
Jeg gikk med brosjen min på Lekene for å lokke tyven hit.
Vi trodde det var ham.
Du trodde at Billy Hamilton var meg?
-Så latterlig. -Hold kjeft.
Tenker du så dårlig om ham? Om meg?
Og du sier han ikke er den mannen jeg tror.
Carla?
Carla, vennen, gå inn igjen.
-Alt er i orden. -Nei, det er det ikke. Vannet gikk.
Jeg vil be deg om unnskyldning, Caleb.
Jeg har lekt far for deg.
Og jeg tror vi kan si oss enige om at det var mislykket,
fordi jeg kan ingenting om å være far.
Faktisk...
...så misunner jeg deg.
Fordi ut fra det jeg har sett, så hadde du en flott pappa.
Og det hadde ikke jeg. Faktisk har jeg aldri møtt ham.
-Han forlot meg og mamma da jeg var liten. -Er det sant?
Jeg har alltid tenkt at det var min skyld, selv om mamma sier at ikke det er sant.
Vet du hva jeg pleide å gjøre?
Jeg pleide å dra ut alene, jeg la meg på bakken og så på skyene.
Og så lurte jeg på om faren min også så opp på de samme skyene.
Om han tenkte på meg, bare en tiendedel så ofte som jeg tenkte på ham.
Det ruinerte mamma, det at han dro. Hun var ikke sterk sånn som din mor.
Hun elsker deg. Du betyr alt for henne, vet du det?
Og jeg innser at du mistet pappaen din,
og at jeg aldri kan ta hans plass.
Men jeg ville gitt alt for å få en familie som din.
Ok, pust. Trekk pusten dypt. Sånn ja, Carla.
Pust. Samarbeid med babyen.
Kan du hente et nytt grøtomslag, Elizabeth?
Hvilken melodi er det? Den er så fin.
Det er "Min kjærlighet er som den rødeste rose".
Det er et Robert Burns-dikt. Vi pleide å synge den på skolen.
Ok, vi legger deg igjen.
-Hei. -Hvordan har hun det?
Ingen falsk alarm denne gangen.
-Har du hørt når legen kommer tilbake? -Nei, ikke ennå.
-Vi er litt opptatte. -Jeg vet det, men jeg har noe å si.
Ikke inne.
Du kan det der med å komme på feil tidspunkt, på mange måter.
Jeg tok feil.
-Billy Hamilton var ikke tyven. -Ja, det er jo åpenbart.
Vær så snill å forstå at målet mitt,
selv mer enn å finne tyven, var å se til at du ikke ble såret.
Og jeg gjorde det motsatte, og det angrer jeg noe veldig på.
Ditt velvære var alt jeg brydde meg om. Jeg håper du kan tilgi meg.
Caleb?
Mr. Graves.
Jeg inviterte Mr. Graves på pai. Går det fint?
-Jeg vil ikke være til bry. -Langt ifra, det er ikke noe bry.
Jeg har en bjørnebærpai fra lekene,
-eller kanskje noen sandkaker? -Du må smake paien.
Ingen lager så god pai som mamma.
Det høres godt ut. Skikkelig godt.
Tre stykker bjørnebærpai, da.
-Fortsatt ingen baby? -Nei. Abigail begynner å bli bekymret.
Jeg vet ikke om livet på landet er for meg.
Vanskene som disse damene møter, jeg vet ikke om jeg er like modig.
Du savner nok familien din. Livet ditt hjemme. Dine to søstre.
Hvordan vet du at jeg har to søstre? Det har jeg aldri sagt.
Jo da. Det må du ha gjort.
Eller kanskje jeg bare antok at en kjærlig sjel som din
må ha vært omringet av kvinner som liten. Fordi du er så dannet.
En rød rose her i villmarken.
Min kjærlighet er som den rødeste rose Nyutsprunget i juni
Min kjærlighet er som melodien Som spilles i harmoni
-Det vakre diktet ditt. -Skrevet til deg.
Ja, til meg.
-Kan jeg fortelle deg en hemmelighet? -Ja, gjerne.
Min far var så imot at jeg skulle bli lærer...
...at han gjorde meg arveløs. Hele familien tok avstand fra meg.
-Jeg hadde ingen anelse. -Det går fint. Jeg lar meg ikke stoppe.
Drømmen min, den jeg ikke vil snakke om...
...er å reise nordover, hvor det er helt øde.
Eller å starte en misjonsskole i Østen.
Å leve blant de lutfattige og løfte dem opp via utdannelse.
Hvis det er drømmen din, da er det min drøm også.
Du blir med meg, selv om jeg aldri blir rik?
Jeg blir med.
Jeg må bare vente til de finner noen som kan ta over.
Jeg kan vente så lenge jeg må.
Så flink du har vært, Carla.
Ok. Hun er ikke ferdig.
-Konsentrer deg. Pust. Press. -Tvillinger?
Ser her, Carla.
Kjære vene.
Det er en gutt.
-Carla har blitt velsignet. -Det har vi alle.
-Hvordan skjønte du det? -Han visste at jeg hadde to søstre.
Jeg vet at jeg ikke har sagt det.
Og så hørte jeg ordene dine, at han kanskje ikke er den han sier.
Det og at han stjal noen andres dikt og sa at han skrev det til meg...
Det irriterer meg, det.
Det er noe på gang i stallen, jeg vet ikke hva,
men jeg tror det er et nytt tyveri.
Gå inn. Jeg tar meg av dette.
-Litt sent for en ridetur, er det ikke? -Jeg ville bare kikke på stjernene.
Sikker på at du ikke skulle stjele hesten og dra fra byen?
Nei, mountie. Jeg har kjøpt denne hesten.
Han er min, åpent og ærlig.
Du har ikke gjort noe åpent og ærlig siden du kom hit.
Særlig slik du behandlet Elizabeth.
Det er ikke ulovlig å gjøre kur til en pen jente.
Sant det.
Hva med en lykkeridder som frir til en jente for pengenes skyld?
Hun må være rik for at det skulle stemme og det er hun ikke lenger.
Jeg vet nå ikke det.
Kan ikke du spørre henne?
Det er over, Hamilton.
Du kan ikke unnslippe.
De er så små, som skjøre små porselensdukker.
Vi er heldige at de overlevde, gitt hvor tidlig de ble født.
Hvordan går det med deg?
Jeg er mer flau enn såret.
Jeg sendte et telegram til Julie og ba henne sjekke opp i det.
Jeg ville ikke skremme far,
men hun oppdaget at Billy hadde jobbet på verftet i Cape Fullerton.
Til han ble sparket for tyveri.
-Når da? -Da avisene skrev at jeg skulle hit.
"Rik arving drar vestover",
-og sånt vås. -Tja,
det han ikke tok høyde for, var at arvingen var smartere enn ham.
Jack, jeg...
Det går fint. Du trenger ikke å si noe.
Tekst: Lise McKay