Tidligere:
-Han er ikke den, du tror. -Jeg kan selv se, om en mand
-er interesseret. -Jeg stjæler hendes hjerte.
"Min kærlighed er som en rød rose."
Det er fra et Robert Burns digt.
"Der er triumf i amboltens slag.
Der er fortjeneste i de tapre og stærke, der udgraver minen og fælder egetræet."
Meget fint, Gabe.
"Den...
Den no..."
Hvad læser du op fra, Bo? "Nobaba" er ikke et ord.
Du ved jo godt, du ikke behøver at læse højt.
James sagde, det er urimeligt, jeg slipper.
Det er det også, frøken.
I mit klasselokale bestemmer jeg, hvad der er rimeligt.
Hvad med lidt medfølelse?
Du ved jo, Bo lige er startet igen efter et langt fravær.
Det er ikke min skyld, den gamle lærer bad ham blive hjemme.
Din gamle lærer bestemmer ikke her.
Det gør jeg.
Javel, frøken.
Ned Yost bad mig om
at komme med den her til dig.
Det er sødt af dig. Tak. Det behøvede du da ikke.
Helt i orden.
Bare det er det, jeg regner med.
Det er det.
Kompendium over hjernesygdomme og neurologi.
Ordblindhed.
Dysleksi og læsestrategier.
Det fattede jeg ikke et ord af.
De kom lige i rette tid.
Jeg skrev til en professor, dr. Henshelwood, om en af mine elever.
Han har arbejdet med børn, der ikke kan læse,
og dette er banebrydende.
-Jeg troede, han havde glemt mig. -Du er ikke så let at glemme.
Tak.
Tror jeg nok.
Jack, jeg...
Jeg har det skidt med alt det... der skete.
-Du ved, med Billy. -Nej.
Du skal ikke have det dårligt med det.
Billy Hamilton var en svindler.
En professionel manipulator.
Det er sandt.
Og jeg blev narret.
Men jeg gennemskuede hans...
Du skal ikke give dig selv skylden for at blive forblændet.
Det var ikke ligefrem det, der skete.
Nej. Jeg mener bare, at han narrede dig.
Jeg siger ikke, at du er dum.
Hvad er det så, du siger?
Jeg siger bare, at kvinder i en vis alder er lette mål.
Kalder du mig nu desperat?
Hvad? Nej.
Jeg ville gerne snakke om mine svagheder,
men som du kan se, har jeg lidt travlt.
Jeg ville bare hjælpe dig.
Jeg prøver bare at tale som en ven.
Tak, fordi du kom med pakken.
Du må have en god dag.
Han er uforskammet.
Han gennemskuede godt nok den svindler først,
-og ja, jeg blev lidt narret, men... -Elizabeth.
Måske er det ikke Jack, du er sur på. Måske blev din stolthed såret.
Du har god grund til at være vred over det.
-Jeg er ikke vred. -Tydeligvis.
Jack svælger i at minde mig om, hvor åndsforladt jeg var.
Han antydede, jeg var så desperat,
at jeg ikke tænkte klart.
Det smager skønt.
Hvis jeg bliver boende, revner mit tøj.
Min bedstemors opskrift.
Han gjorde det klart,
at han ikke er interesseret i at binde sig.
Så jeg forstår ikke, hvorfor han er så interesseret i mit kærlighedsliv.
De smager himmelsk.
Tag en mere.
Det kan jeg ikke.
Måske bare en mere.
Hør, Abigail, min familie har altid ansat de bedste kokke
fra de fineste husholdningsskoler,
og dine boller og tærter smager bedre end noget, jeg har fået derhjemme.
-Synes du virkelig det? -Jeg er overbevist.
Noah elskede mit brød.
Jeg var glad for at lave mad til ham og min søn, Peter.
Og de pralede ofte over for andre om min madlavning,
men de havde aldrig prøvet andet.
I hvert fald ikke fin mad fra storbyen, som du taler om.
Tro mig, de havde ret.
Om det så er fra storbyen eller her i Coal Valley.
Bo, du har gæster.
Frøken Thatcher?
Er det angående lektierne, så er jeg ked af det.
Det tager længere end ventet, men jeg skal nok klare det i morgen.
Jeg har talt med dine forældre.
Jeg vil gerne give dig en særlig prøve efter skole en dag.
Du behøver ikke, hvis du ikke vil.
Når du bliver 15, kan du arbejde med mig i minen.
Carl, vi blev enige.
En lille prøve skader ikke.
-Tja, okay. -Tak, hr. Grady.
I vil ikke fortryde det.
Dette er Coal Valley.
Bos fremtid er i minen.
Han behøver ikke at kunne læse for at klare sig dernede.
Hvilken prøve?
Bare rolig, Bo. Du behøver ikke læse op til den.
Okay.
Hvis du mener det.
Bo.
Hvor er de flotte.
Har du lavet dem?
Ja.
Helt fra bunden?
Ja, frøken.
Hvem lærte dig det?
Ingen.
Jeg ser dem bare i aviserne og bladene, og så laver jeg dem.
Jeg har aldrig set noget lignende.
-Du er meget talentfuld, Bo. -Tak, frøken.
Godaften.
Åh, Abigail.
Godaften, Jack.
Hvad var der her før?
Det var en café.
Der var engang, hvor alle enlige minearbejdere spiste her.
Det var mad uden drikkevarerne i baren,
men maden var ikke meget bedre, og Henry Gowen fik den lukket.
Der er nok flere penge i sprut end mad.
Nemlig.
Var der andet?
Jeg tænkte, om du kunne hjælpe mig med noget.
Ja, gerne. Hvis jeg kan.
Hvis...
...nu en bjørn reddede en hjort fra et stinkdyr.
Et stinkdyr, der havde onde hensigter...
...hvorfor skulle hjorten så være vred på bjørnen?
Måske blev hjortens stolthed såret.
Måske minder han hende om,
hun var dum nok til at stole på stinkdyret.
Javel ja.
I øvrigt reddede bjørnen hjorten fra et utroværdigt dyr,
men virkede ikke interesseret i at erstatte ham.
Jeg forstår ikke...
Jack...
...Billy var ikke den rette for Elizabeth.
Han var så sandelig et stinkdyr.
Men en dag vil der dukke en ordentlig mand op.
En god mand,
som vil behandle Elizabeth hæderligt,
og så er hun taget.
Måske skulle du tale
med hende, ikke som en betjent, der vil redde hende, men som en mand.
Hvad så, betjent?
Jeg er faktisk bare Jack i aften, som du kan se.
Undskyld mig.
-Hvordan går det med din elev? -Jeg arbejder på sagen.
Elizabeth, jeg tænkte...
Jeg ser dig ikke så ofte mere, efter jeg flyttede.
Jeg savner vores venskab.
Jeg tænkte, om du måske ville spise middag med mig.
Lad mig forstå dig ret.
Når du siger middag, vil du så gerne komme hjem til mig,
-hvor jeg skal lave maden? -Nej, nej.
Hvorfor tror du dog det?
Hvad mener du så?
Chili og majsbrød her i baren?
Ja.
Nej.
Jeg har vist ikke tænkt det igennem.
Jeg ville gerne, men jeg har meget travlt med arbejdet,
og jeg skulle rydde op i mit skab.
Jeg sagde jo ikke, hvilken aften jeg havde tænkt mig.
Nej, selvfølgelig. Beklager.
Hvad med fredag aften?
Det er faktisk den aften, jeg ville rydde op i mit skab.
Javel ja.
Måske en anden gang. Fortsat god aften.
Jack...
...faktisk så...
Jeg kunne godt bruge din hjælp med en elev.
Ja. Selvfølgelig.
Kan du ikke møde mig her i morgen aften?
Så kan vi endda dele en skål chili.
Det kan De ikke mene, fru Stanton.
Det kan De bande på, jeg gør.
En café, der serverer sandwicher, suppe, te, nybagt brød og søde sager.
Mange af de nye minearbejdere er enlige uden nogen til at lave mad.
Baren er rigeligt for en by på denne størrelse.
Folk vil have variation.
Et sted, hvor man kan mødes og spise sammen.
Hr. Gowen, denne café kunne få folk til at bruge deres penge her i byen.
Kom med et tilbud.
Jeg er villig til at tilbyde Dem 25 procent af profitten.
Jeg fikser selv stedet.
Du fikser selv stedet og får 25 procent af profitten.
Der går 75 procent til firmaet.
Vi deler lige over.
Det er en aftale.
Men jeg vil have dit rækkehus.
Der ankommer nye familier til byen,
og jeg har ingen steder til dem.
Hr. Gowen, det er mit hjem.
Jeg boede der med min mand, og min søn voksede op der.
Der er to værelser oven på cafeen. Du kan bo der.
Det er mine vilkår.
Du kan tænke over det i en uge, men derefter ryger aftalen.
Nu må du have mig undskyldt. Jeg har travlt.
Godaften, frøken Thatcher.
Godaften.
Tak, fordi du kom.
Ingen årsag.
Sæt dig her. Over for mig.
Jeg troede, vi skulle have noget at spise sammen.
Det skal vi også.
Du sagde, du ville være min ven, og jeg kunne godt bruge en vens hjælp.
Okay.
Jeg foretager en intelligensprøve.
Forskning viser, at mange kloge elever
faktisk læser meget langsomt.
Og hvordan hjælper det, at jeg tager prøven?
Jeg må øve mig på nogen.
Du er mit forsøgsdyr.
-Forsøgsdyr? -Ja.
Forskere bruger forsøgsdyr til eksperimenter.
Okay. Det er en skriftlig prøve.
Men jeg starter med et spørgsmål for at bedømme, om du forstår det.
Jeg vil sikre mig, du kan følge simple instrukser.
Okay.
Kom med et kompliment.
Jeg forstår ikke.
Jeg afprøver, om du kan følge instrukser.
Javel.
Jeg beundrer, du er så dedikeret til dine elever.
Var det dårligt?
Det handler ikke om det. Det er bare en mulighed for at se,
-om du kan følge instrukser. -Nej, jeg vil ændre mit svar.
Det er meget usædvanligt, men værsgo.
Du er virkelig smuk i aften.
Meget fint.
Tag venligst din blyant, vend papiret og begynd.
Du har en time til prøven.
Og så kan vi spise middag.
-Kom nu lige... -Hvad?
Virkelig?
Det viser din evne til at udføre en beskrivelse af det visuelle.
-Jeg er ikke helt med. -Så må jeg spørge på en anden måde.
Vil du ikke nok...
...gøre som jeg siger?
"Men da han kaldte på Melly Gray, hånede hun ham.
Og da hun så hans træben, begyndte hun at tage dem af."
Du havde ret.
Der var en fuglerede i skakten.
Vi turde ikke tænde komfuret, da vi hørte de piplyde.
Reddede du fugleungerne? De kom vel ikke til skade?
Nej da. Jeg flyttede dem ned til egetræet.
De er i sikkerhed.
Mange tak. Det er sådan noget, Adam ville have taget sig af.
Min far kan klare alt.
I må virkelig savne ham meget.
Ildens velsignelse.
Tak, politikonstabel.
Mor siger, far kommer hjem om et par uger.
Det var da godt nyt.
Lad nu Jack komme tilbage til arbejdet.
-Ovenpå til lektierne. -Ja, mor.
Ja, mor.
Jeg føler mig selvisk,
når så mange familier har mistet deres ægtemænd og fædre,
men når Adam kommer tilbage, vil jeg aldrig lade ham forlade huset igen.
Det forstår jeg godt.
Når man er ved at miste en, man holder af,
indser man, at alle skænderierne over små og meningsløse ting
ikke betyder noget længere.
-Jack. -Jeg må tale med dig.
Kom indenfor.
Tak.
Hvor starter jeg?
Livet er for kort til at køre rundt i smålige uenigheder.
Jeg er fuldstændig enig.
Godt.
Du skal bare vide, at hvis du nogensinde har brug for noget,
selv den mindste ting i verden,
så er jeg der.
Du kan altid banke på min dør.
Tak.
Ingen årsag.
Hvis du giver mig en chance mere,
kan jeg gøre det bedre end chili og majsbrød i baren.
Brillant. Simpelthen brillant.
Åh, jeg må sidde ned.
Hørte du, hvad frøken Thatcher sagde, mor?
Hun sagde, jeg er klog.
Første skridt til at hjælpe Bo var intelligensprøven.
Han gjorde det rigtig godt.
Jeg glæder mig til at fortælle far om det.
Men jeg er forvirret.
Hvordan tager han prøven uden at læse?
Jeg læste spørgsmålene op, og han huskede dem alle.
Bo lider nok af noget, der kaldes ordblindhed.
Det kaldes også dysleksi.
-Aldrig hørt om det. -Det er ny forskning.
Men med de rette redskaber og metoder vil Bo kunne lære at læse.
Jeg vidste det.
Den gamle, sure lærer, der var her før dig,
sagde, han var for sløv til at lære, men jeg vidste, hun tog fejl.
Jeg fornemmer, det vil ændre sig.
Og, Bo, men de teknikker, jeg har læst om,
kan du blive til lige det, du vil.
-En læge, forsker... -Eller lærer, frøken Thatcher.
Bo, jeg er smigret.
Hvornår starter vi?
Du godeste. Abigail.
Hvor har du været hele dagen?
Arbejdet på et projekt.
Beklager, jeg har lige indset, der ingen mad er.
Jeg opvarmede bare nogle rester.
Nå...
...hvilket projekt?
Jeg er ikke klar til at tale om det endnu,
men når det sker, er du den første, der hører det.
Peter var højere end mig, da han var 13 år.
Dette hus har så mange minder.
Abigail...
...hvad er der?
Jeg er ikke en hustru mere.
Jeg er ikke en mor.
Jeg kæmper bare med at finde mit formål i livet.
Før jeg kom hertil,
troede jeg, mit formål var at undervise på en af store skoler i byen.
Gud lukkede den dør og åbnede en anden...
...der var mere meningsfuld.
Og det er at undervise her i Coal Valley.
Og jeg ved bare, Gud også vil vise dig, hvad du skal gøre, Abigail.
Tak, Elizabeth.
Det er et godt råd.
Jeg er træt. Jeg vil hoppe i høet.
-Godnat. -Godnat.
-"Katten løb hurtigt. -"Katten løb hurtigt.
-Katten løb hurtigt." -Katten løb hurtigt." Fint.
Klap til sætningen.
Katten... løb... hurtigt.
Her har de byttet ordene rundt. Det er okay. "Den hurtige kat løb."
Kan du se det? "Den hurtige kat løb." Det er bare lidt anderledes.
Det er okay, det er okay. Lad os gå videre til denne sætning.
"Jane så det store hus."
Lad os synge det sammen.
-Men jeg har prøvet at... -Hvad laver du, frøken Thatcher?
Hvad sker der?
Vi arbejdede bare med nogle læseøvelser.
Øvelser? Jeg har kun hørt om en eller anden prøve.
Carl, lad dem være.
Jeg gav frøken Thatcher lov til at arbejde med Bo.
Hvorfor sagde du intet?
Du skulle ikke stoppe det, før det havde en chance for at hjælpe.
Han kan bruge det.
Bo, går du lige ovenpå? Jeg skal tale med frøken Thatcher.
Hr. Grady, disse teknikker hjælper Bo til at lære at læse.
-Det er jeg sikker på. -Hør...
Jeg vil ikke lyde utaknemmelig, frk. Thatcher,
men jeg hørte, hvad der foregik herinde,
og dine fine teknikker lød ikke til at gøre nogen forskel.
Bo huskede det bare udenad.
Han gentog det, som han altid gør.
Da du ændrede sætningen, kunne han ikke mere.
Det tager tid, men forskningen siger, at man kan...
Jeg vil ikke lade dig bilde ham ind,
-der kommer til at ske mirakler. -Hr. Grady,
hvorfor tør du ikke lade Bo prøve det?
Fordi jeg elsker min søn,
og jeg ved, hvor ond denne verden er,
og han skal ikke knuses af den.
Bare det ikke er dig, der knuser ham.
Han har fødselsdag næste uge.
Kan han læse inden da, vil jeg lade ham fortsætte med undervisningen.
Hvis ikke, skal han starte i minen sammen med mig.
En uge er ikke nok tid.
Vi skal finde den rette kombination. Det er som at dirke en lås op.
Beklager, men du får kun en uge.
Okay, Emily, nu er det din tur til at læse højt.
"Katten løb hurtigt.
Den hurtige kat løb.
Løb, løb, løb efter flagermusen. Hurtig kat løb hurtigt."
Det er for let, frøken Thatcher. Må jeg ikke gå et niveau op?
Jo, Emily, det må du gerne.
"Nå, Fanny, kast den op på den øverste del af væggen."
Meget fint.
-Elizabeth? -Beklager. Jeg ved, det er sent.
-Hvad er der? -Det er Abigail.
Hun kommer så sent hjem.
Hun siger, hun arbejder på noget, men hun virker nedtrykt.
Hun er ikke kommet hjem i aften, og jeg er bekymret.
Jeg ved vist, hvor hun er.
-Gør du? -Ja.
Kom.
-Jeg følger dig derhen. -Her.
Jeg fornemmer, samtalen vil være bedre mellem jer to alene.
Abigail?
Hvad laver du her?
Elizabeth.
-Hvordan vidste du, jeg var her? -Jack vidste det.
Han siger, du har været her hver aften.
Hvad sker der?
Tja, det er faktisk din skyld.
Forleden, da du sagde, mine boller var gode,
og at alle de fine kokke derhjemme
aldrig lavede noget så godt, begyndte jeg at tænke på,
jeg måske kunne genåbne cafeen.
Det ville være en frisk start for mig.
Åh, Abigail, det er en skøn idé.
Jeg ville lave en aftale med Gowen,
men jeg burde have vidst, han ville være hård.
Han ville gerne lade mig åbne cafeen,
men han skulle have mit hus.
Dit hus?
Jeg fik en uge.
Det er en høj pris. Min første indskydelse var at sige nej,
men så indså jeg, at Noah og Peter ikke bor der længere.
De er altid med mig overalt,
og jeg har brug for et nyt formål i livet.
Jeg skal finde en ny grund til at stå op om morgenen.
Jeg forstår.
Og jeg ved, du ville blive en enorm succes.
Men hvorfor holde det hemmeligt?
Ingen i byen har prøvet sådan noget før.
Du skulle ikke tro, jeg var skør.
-Det ville jeg aldrig tro. -Det burde du måske.
Gowen tror ikke på mig, og måske har han ret.
Jeg ved ikke, Elizabeth. Måske...
Det er for risikabelt at miste mit hus for en fjollet drøm.
Abigail...
Jeg bestemmer ikke over dig...
...men du er en af de mest utrolige kvinder, jeg har mødt.
Du troede ikke, du kunne hjælpe Carla med tvillingerne,
men de er alle tre i live pga. dig.
Og ingen af enkerne ville have deres hjem,
hvis du ikke førte dem til minen.
Jeg tror på dig.
Og jeg mener, du kan gennemføre hvad som helst.
Tak.
Det betyder meget.
Jeg ville bage nogle småkager til ungerne, men...
...så faldt jeg i søvn, og dejen blev ødelagt.
De er søde.
De her former.
Har du mere af den her dej?
Bo.
Jeg kommer om lidt, far.
Skal du ned i minen?
Ja, frøken Thatcher.
Men jeg... jeg har lige fundet noget.
Forskningen siger, at folk, der er ordblinde, tænker tredimensionelt.
Derfor er du så god til modelbygning, fordi det giver mening for dig.
Frøken Thatcher, jeg forstår slet ikke, hvad du snakker om.
Lad mig forklare. Grunden til, du ikke kan huske ord og bogstaver, er,
at de bare er former på et stykke papir.
Men se... det er et C.
Jeg lavede en kat.
Nu er lyden for C:
Jeg har truffet min beslutning, så farvel.
Kom nu, Bo!
-Der er en uge til din fødselsdag. -Det her er nok bedst.
Tak, fordi du ville hjælpe mig, men det her er det bedste.
Jeg er overrasket over, De gennemfører det, fru Stanton.
Tro mig, så er vi to.
Nu mangler du bare at skrive under hernede,
så er cafeen din.
Tillykke.
Tak.
Dine enker slæbte mig gennem helvede pga. de rækkehuse.
Rart at få et tilbage.
Bare så du ved det...
...byen vil aldrig støtte en café.
Hvordan ved De det?
Jeg ved måske ikke så meget, men jeg ved noget om forretning,
og hvis Coal Valley var klar til endnu et spisested,
havde jeg selv åbnet det.
Og nogle kønne gardiner skal nok pifte stedet lidt op.
Okay, men man siger, en smule regn bringer lykke.
KATTEN LØB HURTIGT
Han gjorde det.
Jeg kunne dufte kager, fru Stanton. Sælger du dem?
Tja, Miles, jeg har ikke åbent endnu, men lad mig se på sagen.
-Værsgo. På husets regning. -Mange tak!
Miles, så er du nok min første officielle kunde.
-Jeg håber, du har flere. -Hvorfor?
Du får brug for dem.
Carl, prøv nu bare at lytte til,
hvad frøken Thatcher har at sige.
Jeg har hørt rigeligt.
Bo...
-...vil du ikke læse op for os? -Det behøver du ikke, Bo.
"Katten løb hurtigt.
Den hurtige kat løb.
Løb, løb, løb eft..."
Eft..."
Efter.
"Efter flagermusen.
-Den hurtige kat løb." -Du godeste gud.
Hvordan?
Jeg kan se den nu, far.
De giver endelig mening.
-Hvad hedder det her? -S.
S for slange.
S.
Og det her?
Hvad står der her?
Kat.
K-A-T.
Der står "kat."
Kat.
Kom nu.
Gabe!
Hvad sker der?
De sælger småkager på den gamle café. Fart på, inden de er væk.
Nyd tærten.
Tak.
Åh, du godeste, Abigail.
Hvad er alt det?
Efter jeg overdrog huset til Gowen...
Åh ja.
...fik jeg gang i komfuret.
Duften af nybagte lækkerier tiltrak alle disse folk.
De har været her siden i morges.
Jeg er så stolt af dig.
Du gjorde det.
Ikke uden din opmuntring.
Undskyld, frøken.
Køen starter derhenne.
Meget sjovt.
-Er det ikke utroligt? -Jo.
Det viser, at hvis man virkelig vil noget, er der en vej.
Du er nok ret.
Hej, frøken Thatcher.
Betjent Jack!
Jolene, hvordan har fugleungerne det?
Jeg opkaldte en efter dig, fordi dens fjer er røde som din frakke.
Jeg er beæret.
Kom så, Jolene.
Du behøver ikke fikse noget længere.
Min far kommer hjem i morgen.
Eneste minearbejder, der overlevede ulykken,
kommer hjem fra hospitalet i morgen, en ny forretning trives.
Byen vokser hurtigt.
Snart vil det være en storby som Cape Fullerton,
og du har ingen grund til at rejse.
Sandt nok.
Men der er en grund mere for mig til at blive.
-Virkelig? -Ja.
Det er kun rimeligt, hvis du tager den prøve, du fik mig til.
Vi starter med at teste, om du kan følge instrukser.
Virkelig?
Ja, det er en vigtig del af prøven.
Okay.
Fint.
Er du enig i,
du bør tilgive mig for alle de dumme ting, jeg har sagt og gjort?
Det ved jeg ikke.
Der er så mange.
Ingen sagde, det ville blive en let prøve.
Jeg kan godt følge de instrukser.
Det var godt.
Er prøven så ovre?
Nej da.
Nu til den skriftlige del.
Der var en fejl mere.
-Er du sikker på, du tjekker det korrekt? -Rolig, jeg var mønsterelev.
Tænker du kun på at drive mig til vanvid?
Nej, det behøves ikke. Det kommer helt af sig selv.
Okay.
-Fortæller du mig det eller ej? -Vil du virkelig vide det?
Selvfølgelig vil jeg det.
Det viser sig, du ikke er helt så klog, som jeg havde troet.
Det passer ikke.
Jack, er det her hævn for prøven, jeg udsatte dig for?
Nej.
Nej, du klarede dig bare ikke ret godt.
Lad mig se.
Jack, lad mig se. Lad mig se!
-Giv mig den så. -Okay, slap nu af.
Oversat af: Stephan Gru