„Munca de fierar înnobilează,
Și demni de laudă sunt cei Ce sapă mine ori copaci retează.”
Foarte frumos, Gabe.
„No...
...no... ba... ba...”
Din ce citești, Bo?
„No-ba-ba” nu-i cuvânt.
Știi că ești scutit de la lectura cu voce tare.
James mi-a spus că nu-i corect că mă săriți.
Nu-i corect.
În clasa mea, eu hotărăsc ce e corect și ce nu e.
Puțină compasiune.
Știi că Bo a reînceput școala după o lungă absență.
Nu-i vina mea că vechea învățătoare l-a trimis acasă, că nu știa să citească.
Vechea învățătoare nu mai e șefă aici.
Eu sunt.
Da, doamnă.
Am fost la magazin
și Ned Yost m-a rugat să-ți aduc asta.
Foarte frumos din partea ta, mulțumesc. Nu era nevoie să te deranjezi.
Niciun deranj.
Sper să fie ce cred eu că e.
Este!
„Compendiul de tulburări cerebrale și de neurologie”.
„Incapacitatea congenitală de a citi”.
- „Strefosimbolia. Strategii de citire”. - N-am înțeles nimic.
Au venit la timp.
I-am scris unui profesor de-ai mei, dr. Henshelwood, despre un elev.
El a obținut rezultate revoluționare cu copii care au probleme cu cititul.
- Credeam că a uitat de mine. - Nu ești ușor de uitat.
Mulțumesc... probabil.
Jack...
Mă simt foarte prost după tot ce s-a întâmplat.
- Cu Billy. - Nu.
Nu ai niciun motiv să te simți prost.
Billy Hamilton era un escroc, un manipulator profesionist.
Așa e.
Iar eu am picat în plasa lui.
Dar m-am trezit, în final.
Nu e vina ta că ai căzut sub vraja lui.
Nu am căzut sub vraja lui.
Nu. Am vrut să spun că te-a prostit.
Nu zic că ai fi o proastă...
Dar ce vrei să spui?
Spun doar că femeile de o anumită vârstă sunt o țintă ușoară.
- Acum mă faci disperată. - Ce? Nu!
Mi-ar face plăcere să discutăm despre multele mele defecte,
dar vezi bine că am multă treabă.
Încerc doar să te ajut.
Îți vorbesc doar ca prieten.
Îți mulțumesc că mi-ai adus coletul. Îți urez o zi frumoasă.
E de-a dreptul impertinent.
E adevărat că l-a citit primul pe escroc,
în vreme ce pe mine m-a păcălit o vreme, dar...
Elizabeth, poate că nu pe Jack ești supărată.
Poate ai orgoliul șifonat.
Ai tot dreptul să fii supărată.
Nu sunt supărată.
Se vede.
Lui Jack îi place să-mi amintească ce idioată am fost.
A insinuat chiar că eram atât de disperată să-mi găsesc un soț, încât n-am judecat.
E delicioasă.
Dacă mai stau aici, o să plesnească hainele pe mine.
Rețeta bunicii mele.
A spus foarte clar că, fiind polițist,
nu e interesat de o relație serioasă.
Nu înțeleg de ce îl preocupă atât de mult viața mea amoroasă.
- Sunt dumnezeiești. - Mai ia una!
Nu pot.
Numai una.
Știi, Abigail,
familia mea a angajat cei mai buni bucătari
de la cele mai bune școli culinare,
dar biscuiții și plăcintele tale sunt mai ușoare și mai gustoase
decât tot ce am mâncat acasă.
- Chiar crezi asta? - Știu sigur.
Lui Noah îi plăceau prăjiturile mele.
Găteam cu mândrie pentru el și pentru fiul meu, Peter.
Și deseori îmi lăudau mâncarea în fața altora,
dar nu aveau termen de comparație.
Nu știau de bucatele sofisticate de la oraș, de care vorbești tu.
Crede-mă, aveau dreptate.
Poți rivaliza cu oricine de aici sau de la oraș.
Bo, te caută cineva.
Dră Thatcher?
Dacă e vorba de teme, îmi pare rău.
Îmi ia mai mult decât mă așteptam.
Promit că le aduc mâine.
Am vorbit deja cu părinții tăi.
Aș dori să rămâi după ore, într-o zi, ca să dai un test special.
Nu te obligăm să faci asta, fiule.
Când împlinești 15 ani, poți să lucrezi cu mine, în mină.
Carl, ne-am înțeles că nu strică să dea un test.
- Așa-i... - Mulțumesc, dle Grady.
N-o să regretați.
Dră Thatcher, suntem în Coal Valley. Viitorul lui Bo e în mină.
Nu tre' să știe să citească pentru a fi cineva acolo.
Ce fel de test?
Nu-ți face griji, Bo, nu e nevoie să înveți.
Bine. Dacă dv. credeți că trebuie...
Bo...
Sunt superbe.
- Tu le-ai făcut? - Da.
- De la zero? - Da, doamnă.
- Cine te-a învățat? - Nimeni.
Le văd în ziare și reviste,
apoi le fac.
Nu cred că am mai văzut așa ceva.
- Ești foarte talentat, Bo. - Mulțumesc, doamnă.
Bună seara!
- Abigail! - Bună seara, Jack!
Ce-a fost aici?
A fost... o cafenea.
Pe vremuri, toți minerii neînsurați mâncau aici.
Găseau aici mâncare, fără băutura de la cârciumă, dar...
Mâncarea nu era prea bună și Henry Gowen a închis cafeneaua.
Bănuiesc că băutura aduce mai mult profit decât mâncarea.
Exact.
Mai e ceva?
Voiam să te rog să mă ajuți cu ceva.
Bucuroasă, dacă pot.
Dacă...
Să zicem că un urs salvează o căprioară de un sconcs,
un sconcs care avea de gând să-i facă rău.
De ce ar fi căprioara supărată pe urs?
Poate că orgoliul căprioarei e rănit.
Poate că prezența ursului îi amintește că a făcut prostia de a se încrede în sconcs.
Înțeleg.
În plus, ursul a salvat căprioara de un animal care nu era demn de încredere,
dar nu pare interesat să-l înlocuiască.
Nu mai înțeleg.
Jack, Billy nu era omul potrivit pentru Elizabeth.
Chiar era un sconcs.
Dar, într-o bună zi, va veni omul potrivit.
Un om bun, care o va aborda cu intenții onorabile,
iar ea va fi cucerită.
Poate ar trebui s-o abordezi nu ca un sergent venit s-o salveze,
ci ca un bărbat.
Te pot ajuta, sergent?
În seara asta, sunt doar Jack, după cum vezi.
Iartă-mă...
Cum se descurcă elevul?
Încă lucrăm.
Elizabeth, mă gândeam
că nu te văd prea des, de când m-am mutat de la cârciumă.
Îmi lipsește prietenia ta.
Și mă întrebam dacă n-ai vrea să iei cina cu mine.
Să ne lămurim. Când spui că vrei să luăm cina,
te inviți la mine acasă și vrei să gătesc eu?
Nu! De ce ai crede asta?
Atunci, ce? Tocană și turtă de mălai aici, la cârciumă?
Da.
Nu.
Nu m-am gândit la detalii.
Mi-ar face plăcere, dar sunt foarte ocupată cu munca.
Și vreau să fac curățenie în șifonier.
Nu ți-am spus în ce seară vreau să luăm cina.
- Desigur, iartă-mă. - Ce zici de vineri?
Tocmai atunci am de gând să fac curat în șifonier.
Înțeleg.
Poate altă dată. Bună seara!
Jack...
Dacă mă gândesc mai bine,
aș avea nevoie de ajutorul tău cu unul dintre elevi.
Da, desigur.
Vino mâine-seară aici!
O să împart un bol de tocană cu tine.
- Glumiți, dnă Stanton. - Vorbesc foarte serios.
O cafenea care să servească sandviciuri, supe, ceaiuri și dulciuri.
Mulți dintre noii mineri sunt neînsurați, nu le gătește nimeni.
Cârciuma e de ajuns pentru un oraș de mărimea asta.
Oamenii au nevoie de varietate, de un loc unde să ia masa împreună.
Dle Gowen,
cred că această cafenea îi poate face pe oameni să-și cheltuiască banii în oraș.
Faceți-mi o ofertă!
Sunt dispusă să vă ofer 25% din profit
și voi renova chiar eu localul.
Renovați localul și păstrați 25% din profit.
75% revine companiei.
50-50.
50-50 să fie.
Dar vreau să-mi cedați casa.
Vor veni noi familii de mineri
și nu am unde să-i cazez.
Dle Gowen, aceea e casa mea.
Acolo am trăit cu soțul meu și mi-am crescut fiul.
Sunt două camere deasupra cafenelei. Puteți locui acolo.
Acestea sunt condițiile mele.
Vă las o săptămână să vă hotărâți, apoi retrag oferta.
Acum scuzați-mă, am treabă.
- Bună seara, dră Thatcher! - Bună seara!
- Mulțumesc că ai venit. - Cu plăcere.
Te rog să iei loc în fața mea.
Credeam că luăm cina împreună.
Vom lua.
Ai spus că vrei să fim prieteni.
Acum am nevoie de ajutorul unui prieten.
Da.
Bine.
Voi da cuiva un test de inteligență.
Cercetările arată că elevii cei mai deștepți învață greu să citească.
Cu ce te ajut dând acest test?
Am nevoie să exersez pe cineva. Vei fi cobaiul meu.
- Cobai? - Da.
Savanții folosesc cobai în experimente.
Bine.
E un test scris, dar o să încep cu o întrebare
de evaluare a nivelului tău de înțelegere.
Vreau să mă asigur că poți urma instrucțiuni simple.
Bine.
Fă-mi un compliment!
Nu înțeleg.
E un test simplu, pentru a vedea dacă poți urma instrucțiuni.
Înțeleg.
Admir devotamentul tău față de elevi.
Nu e bun?
Nu există bun sau rău.
E doar o evaluare a capacității tale de a urma...
Nu, vreau să-mi schimb răspunsul.
E foarte neortodox, dar îți dau voie.
Ești foarte frumoasă în seara asta.
Foarte bine.
Ia creionul, întoarce foile și începe...
Ai o oră să termini testul,
apoi putem lua cina.
Haide...
- Ce? - Serios?
Va arăta capacitatea ta de prehensiune provocată de percepția vizuală.
N-am priceput câteva cuvinte.
Să-ți explic mai simplu.
Te rog, fă cum îți spun.
„Dar când s-a dus la Melly Gray Ea l-a primit ritos
Și picioarele-i de lemn Pe loc i le-a dat jos”
Ai avut dreptate.
Era un cuib de pasăre în horn.
Ne-am temut să aprindem plita când am auzit ciripitul.
Ai salvat puișorii?
Nu i-ai rănit când i-ai mutat. Nu-i așa?
Nu, i-am pus în copacul bătrân de lângă fântână.
- Sunt în siguranță. - Îți suntem recunoscători.
Adam s-ar fi ocupat de o treabă ca asta.
- Tăticul meu poate face orice. - Cred că vă e tare dor de el.
Focul e o binecuvântare. Mulțumim, sergent.
Mama spune că tata va veni acasă în 2 săptămâni.
E o veste foarte bună.
Să-l lăsăm pe Jack să se întoarcă la treaba lui.
Mergeți sus și faceți-vă temele!
- Da, mamă. - Da, mamă.
Mă simt egoistă când spun asta,
după ce atâtea familii și-au pierdut soții și tații,
dar, când Adam se va întoarce,
nu cred că o să-l las să mai iasă din casa asta.
Pot înțelege asta.
Când aproape ai pierdut pe cineva la care ții,
îți dai seama că toate micile certuri de zi cu zi,
pe lucruri mărunte, nu mai contează.
- Jack. - Trebuie să vorbim.
Intră, te rog.
Mulțumesc.
Cu ce să încep?
Viața e prea scurtă, ca să ne agățăm de fleacuri.
- Sunt de acord. - Bine.
Vreau să știi că, dacă vei avea vreodată nevoie de ceva,
chiar dacă e cel mai mărunt lucru din lume,
poți conta pe mine.
Poți bate la ușa mea la orice oră.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Dacă îmi mai dai o șansă,
te pot invita la o cină mai reușită.
- Genial. Pur și simplu, genial. - Cred că trebuie să iau loc.
Ai auzit ce-a spus dra Thatcher, mamă?
A zis că sunt deștept.
Primul pas în ajutorarea lui Bo a fost testul de inteligență.
A obținut un scor extrem de ridicat.
Abia aștept să ajungă tata acasă, ca să-i spun.
Nu înțeleg cum poate da testul, dacă nu știe să citească.
Eu i-am citit întrebările, iar Bo le-a ținut minte pe toate.
Cred că Bo suferă de o boală numită „orbire la cuvinte”.
- Numele științific e „dislexie”. - N-am auzit de așa ceva.
Cercetările sunt noi.
Folosind uneltele și metodele potrivite,
cred că Bo va învăța să citească.
Știam eu!
Învățătoarea bătrână dinaintea dv.
spunea că e greu de cap, dar eu știam că nu e așa.
Presimt că totul se va schimba.
Bo, cu tehnicile pe care le-am studiat,
cred că poți ajunge orice îți dorești.
- Doctor, savant... - Sau învățător, dră Thatcher.
Sunt flatată.
Când începem?
Dumnezeule!
Abigail, unde ai fost toată ziua?
Am lucrat la un proiect.
Acum îmi dau seama că nu am pregătit cina.
Nu-i nimic, am încălzit niște mâncare rămasă.
Așadar... despre ce proiect e vorba?
Nu sunt pregătită să spun încă,
dar vei fi prima care află.
La 13 ani, Peter era deja mai înalt decât mine.
Casa asta are atâtea amintiri!
Abigail,
ce e?
Nu mai sunt soție.
Nu mai sunt mamă.
Mă lupt să-mi găsesc un rost în viață.
Înainte să vin aici,
credeam că rostul meu e să predau într-o școală mare, de la oraș.
Dumnezeu mi-a închis acea ușă și mi-a deschis alta.
Una mult mai rodnică. Să predau aici, în Coal Valley.
Și știu sigur că Dumnezeu îți va arăta și ție ce vrea de la tine.
Mulțumesc, Elizabeth.
E un sfat bun.
Sunt frântă. Mă duc la culcare.
- Noapte bună! - Noapte bună!
- „Pisica fuge repede.” - „Pisica fuge repede.”
- „Pisica fuge repede.” Foarte bine.
Bate din palme pe propoziția asta.
„Pisica fuge repede.”
Acum au schimbat ordinea cuvintelor. E în regulă.
„Fuge pisica repede.” Vezi?
„Fuge pisica repede.” E o mică schimbare.
E în ordine. Să trecem la propoziția asta.
„Jane vede casa mare.”
Hai s-o cântăm împreună!
Dar am încercat deja...
Ce faceți, dră Thatcher? Ce se întâmplă aici?
Făceam niște exerciții de citit.
Ce exerciții?
Ați vorbit doar de un test.
Carl, nu-i certa!
Eu i-am dat voie drei Thatcher să lucreze cu Bo.
De ce nu mi-ai spus?
Pentru că n-am vrut să refuzi înainte să aibă ocazia să-l ajute.
Are nevoie de asta.
Bo, te rog să te duci sus.
Trebuie să schimb o vorbă cu dra Thatcher.
Dle Grady, aceste tehnici îl vor învăța pe Bo să citească.
Sunt sigură.
Nu vreau să par nerecunoscător,
dar am auzit ce făceați aici,
și tehnicile dv. sofisticate nu-l ajută deloc.
Bo a memorat ce voiați să spună
și a repetat, așa cum face întotdeauna.
Până ați schimbat ordinea și n-a mai știut.
Poate o să dureze mai mult, dar studiile arată că repetiția...
Nu vreau să-și facă speranțe pentru ceva ce n-o să se întâmple.
Dle Grady,
de ce vă temeți să-l lăsați să încerce?
Pentru că-mi iubesc băiatul
și știu cât de crudă e lumea.
Nu vreau să-l văd strivit de ea.
Numai să nu-l strivești chiar tu.
Ziua lui e peste o săptămână.
Dacă citește până atunci,
îl las să continue școala.
Dacă nu, începe munca în mină, cu mine.
O săptămână nu e de ajuns.
Trebuie să găsim combinația potrivită. E ca un cifru.
Îmi pare rău, dar va fi doar o săptămână.
Emily, acum e rândul tău să citești cu voce tare.
„Pisica fuge iute. Pisica iute fuge.
Fugi, fugi, fugi după băț. Pisica iute fuge.”
E prea ușor, dră Thatcher. Pot să trec la nivelul următor?
Da, Emily, continuă.
„Fanny aruncă până peste zid, dacă poți.”
Foarte frumos.
- Elizabeth! - Iartă-mă, știu că e târziu.
- Ce s-a întâmplat? - Abigail.
Vine acasă noaptea, târziu.
Spune că lucrează la ceva, dar pare foarte deprimată.
N-a venit acasă în seara asta și îmi fac griji pentru ea.
Cred că știu unde e.
- Știi? - Da.
- Vino! Te duc la ea. - Da.
Cred că e mai bine să purtați singure discuția asta.
Abigail?
- Ce cauți aici? - Elizabeth.
- De unde ai știut că sunt aici? - M-a adus Jack.
Spune că ai fost aici în fiecare seară a săptămânii.
Ce se întâmplă?
Adevărul e că e vina ta.
Deunăzi, când savurai biscuiții mei
și spuneai că bucătarii de elită de acasă nu găteau așa de bine,
mi-a trecut prin cap să redeschid cafeneaua.
- Ar fi un nou început pentru mine. - Abigail, e o idee minunată.
M-am întâlnit cu Gowen, să-i fac o ofertă,
dar trebuia să mă aștept că-mi va complica viața.
A spus că îmi dă voie să deschid cafeneaua dacă îi cedez casa.
- Casa ta? - Am o săptămână să decid.
E un preț mare și am fost tentată să spun „nu”,
dar apoi mi-am dat seama
că Noah și Peter nu mai locuiesc în casa aia.
Ei sunt cu mine, oriunde mă duc.
Trebuie să-mi găsesc un nou scop în viață.
Un motiv să mă trezesc dimineața.
Înțeleg. Și sunt sigură că ai avea mare succes.
Dar de ce ai ținut secretul?
Nimeni n-a mai încercat asta în oraș.
N-am vrut să mă crezi nebună.
- N-aș crede asta niciodată. - Poate ar trebui.
Gowen pariază împotriva mea și poate că are dreptate.
Nu știu, Elizabeth. Poate e prea riscant
să renunț la casa mea pentru un vis nebunesc.
Abigail, n-o să-ți spun niciodată ce să faci,
dar ești una dintre cele mai remarcabile femei din câte am cunoscut.
Ai crezut că nu poți moși gemenii Carlei,
dar toți trei sunt în viață datorită ție.
Și toate văduvele ar fi rămas fără case, dacă nu le-ai fi dus în mină.
Eu cred în tine!
Și cred că poți realiza tot ce-ți pui în cap.
Mulțumesc. Vorbele tale înseamnă mult.
Voiam să fac niște fursecuri pentru copii,
dar am adormit și s-a acrit coca.
Sunt adorabile. Ce forme...
Mai ai cocă?
Bo...
Te prind din urmă, tată.
Te duci în mină?
Da, dră Thatcher.
Dar tocmai am descoperit ceva.
Cercetările spun că oamenii ca tine gândesc tridimensional.
De aceea ești atât de bun la aeromodelism. E ceva ce are sens pentru tine.
Dră Thatcher, nici nu înțeleg ce vreți să spuneți.
Lasă-mă să-ți explic!
Nu reții literele și cuvintele
pentru că sunt doar niște înflorituri pe hârtie.
Dar uite, asta e litera C. Am făcut un cotoi.
C de la cotoi.
Am luat deja hotărârea. Nu vă faceți griji!
Te rog, Bo!
Mai e o săptămână până la ziua ta.
E mai bine așa.
- Mulțumesc că ați încercat să mă ajutați. - Bo...
E mai bine așa.
Sunt surprins că n-ați renunțat, dnă Stanton.
- Și eu sunt surprinsă. - Mai rămâne doar să semnați...
...în josul paginii, iar cafeneaua e a dv.
- Felicitări! - Mulțumesc.
Voi, văduvele, m-ați chinuit mult pentru acele case.
Mă bucur că am recuperat una.
Și să știți că acest oraș nu poate întreține o cafenea.
De unde știți?
Nu mă pricep la multe, dar mă pricep la afaceri.
Dacă în Coal Valley ar fi loc pentru încă un restaurant,
l-aș fi deschis chiar eu.
Niște perdele frumoase vor înveseli localul.
Bine. Se spune că puțină ploaie înseamnă belșug.
PISICA FUGE IUTE
A reușit!
Miroase a prăjituri, dnă Stanton. Le vindeți?
Miles, încă n-am deschis, dar să văd ce pot face.
- Poftim, din partea casei. - Mulțumesc!
Miles, asta înseamnă că ești primul meu client oficial.
- Sper că mai aveți. - De ce?
Pentru că o să aveți nevoie.
Carl, fii înțelegător și ascultă ce are să-ți spună dra Thatcher!
Am auzit ce era de auzit.
Bo.
- Te rog să ne citești. - Până aici!
Bo, nu ești obligat.
„Pisica fuge iute.
Pisica iute fuge.
Fugi, fugi, fugi.”
- „Du... du...” - După.
„...după băț, pisică iute.”
- „Fugi iute.” - Doamne!
Cum?
Acum văd cuvintele, tată. În sfârșit, înțeleg.
- Cum se cheamă asta? - S.
- E ca un șarpe. - Da.
Și aici?
- Ce scrie? - „Pisică”.
P-I-S-I-C-Ă.
Pisică.
- Hai, repede! - Gabe, ce se întâmplă?
Se vând fursecuri la fosta cafenea. Ne grăbim, până nu se vând.
Poftă bună la plăcintă!
- Mulțumesc. - Doamne, Abigail!
Ce-s toate astea?
După ce i-am predat casa lui Gowen...
Da.
Am aprins cuptorul.
Cred că aroma de copt i-a atras pe toți oamenii ăștia.
Fac coadă la ușa mea din zori.
Sunt tare mândră de tine. Ai reușit.
- După încurajările tale. - Scuzați-mă, doamnă.
- Coada începe acolo. - Foarte amuzant.
- E incredibil. Nu-i așa? - Da.
Asta dovedește că, dacă îți dorești ceva cu adevărat, obții.
- Ai dreptate. - Bună ziua, dră Thatcher!
- Bună. - Jack!
Jolene, ce mai fac puișorii?
Unuia i-am dat numele tău,
pentru că are pene roșii, precum haina ta.
- Sunt onorat. - Hai, Jolene.
Nu mai e nevoie să repari nimic. Tatăl meu vine mâine acasă.
Singurul miner scos viu din mină
se întoarce mâine de la spital.
O nouă afacere înflorește.
Orașul ăsta crește repede.
În curând, va fi mare, precum Cape Fullerton, și nu vei avea motiv să pleci.
Așa e.
Dar mai am un motiv să rămân.
- Serios? - Da.
Corect ar fi să dai același test pe care mi l-ai dat mie.
Începând cu o sarcină simplă, să văd dacă știi să urmezi instrucțiuni.
Serios?
Da, e o parte importantă a testului.
Bine.
Ești de acord să mă ierți
pentru toate prostiile pe care le-am făcut sau le-am spus?
Nu știu. Sunt atât de multe!
N-am spus că va fi o sarcină ușoară.
- Pot urma instrucțiunile. - Mă bucur.
- S-a terminat testul? - Nu.
Acum urmează partea scrisă.
Vai, încă un răspuns greșit...
Sigur corectezi bine?
Liniștește-te, am absolvit cu brio.
Tu nu mai știi cum să mă scoți din minți?
Nu e nevoie, îmi vine de la sine.
Gata.
Îmi spui sau nu?
- Ești sigură că vrei să știi? - Sigur că vreau.
Vezi tu, se pare că nu ești așa de deșteaptă cum credeam eu.
Nu e adevărat.
Jack, te răzbuni pentru testul pe care ți l-am dat?
Nu. Chiar nu te-ai descurcat foarte bine.
Să văd.
- Jack, arată-mi! - Nu.
- Arată-mi! Dă-mi-le, te rog! - Liniștește-te!