Tidligere på When Calls the Heart:
Jeg ber om å umiddelbart bli gitt en ny post.
Jack, er du sjalu?
Hva om jeg gjenåpner kafeen? Det kan bli en ny start for meg.
Hamilton, du har ikke gjort noe åpent og ærlig siden du kom hit.
Du trenger ikke å si noe.
Dere var kjempeflinke på prøven, alle sammen.
Og som premie skal vi tilbringe litt tid
utendørs neste uke.
Vi skal studere entomologi.
Vet noen hva det betyr? Entomologi er læren om insekter.
Det var alt for i dag.
Vi sees snart.
Ikke glem nisteboksen.
Ha det. Skynd deg.
-God ettermiddag, konstabel. -Jeg er her som privatperson i dag.
Å, skjønner.
Jeg har kommet for å be om din hånd.
-Unnskyld? -Hånden din, kan jeg få den?
Miss Elizabeth Thatcher, vil du spise middag med meg på lørdag?
Jeg ville satt stor pris på å få tilbringe tid med deg.
-Hvorfor er du så formell? -Mitt forrige forsøk gikk ikke så bra.
Så jeg sørger for at du forstår at du ikke trenger å lage maten selv.
Jeg setter pris på den flotte invitasjonen.
Og jeg takker ja.
Var det alt?
Kan jeg få hånden min tilbake?
Jeg antar at denne middagen ikke betyr at du ønsker et forhold.
Du har vært veldig tydelig på at mountier ikke gifter seg.
Du ville blitt utstedt en kone, og så videre.
-Har jeg sagt det? -Flere ganger.
Det høres ut som meg.
-Så vi sees til middag lørdag kveld? -Ja, lørdag kveld.
Og Elizabeth?
Anta at jeg ønsker et forhold.
-Du er nok Jack Thornton. -Ja, det er jeg. Og hvem er du, sir?
-Konstabel Patrick O'Reilly. -Og hvor er hesten din?
Vel, hun ville holde sitt inntog.
Og hvem er hun?
Kjære vene!
Gosjameg! Kjære vene!
Hva gjør du her?
Du trodde vel ikke du skulle få all moroa her ute i Den ville vesten, vel?
-Kom du helt alene? -Pappa skaffet en mountie til meg.
Men jeg er desto mer interessert i å møte din mann i rødt.
Å, se opp for...
-Det skjedde ikke. -Du sa du ville oppleve Den ville vesten.
Og her står jeg til anklene i det.
Jeg heter Julie Thatcher.
-Elizabeths søster. -Hyggelig å møte deg.
Sånn.
-Tusen takk, Mrs. Stanton. -Kall meg Abigail.
Og hvor lenge blir du, sa du?
Frykt ikke. For Julie er dette bare nok klær til en uke.
Man vet aldri hva slags antrekk man trenger.
Jeg beklager at jeg ikke sa ifra først. Jeg ville overraske Elizabeth.
Noe hun har gjort siden hun ble født. Med føttene først.
Det går så fint, atte.
Jeg elsker hjemmet ditt. Det er så landlig, så pittoresk.
-Jeg tror det Julie mente var... -Det går fint.
Landlig og pittoresk stemmer her i byen.
Så når skal du fortelle meg hva som egentlig foregår?
-Unnskyld? -Mellom deg og den politimannen.
Du mener vel Jack Thornton?
-Vi er bare venner. -Slutt. Jeg så hvordan du så på ham.
-Føler han det samme for deg? -Hvem har sagt hva jeg føler?
Spar meg. Jeg så magnetismen mellom dere.
Som mellom jorden og månen.
Du overdriver. Du så ingen magnetisme.
Greit. Men forteller ikke vi hverandre alt?
Hvis du må vite det, så spurte han meg ut på lørdag.
Det er første gang han har vist tydelig interesse.
Jeg bare visste det. Dette er som tatt ut av en roman.
En vakker, sårbar ung lærerinne drar til en landbruksby...
Dette er en gruveby. Det er derfor den heter Coal Valley.
Enda bedre.
Så blir noe vekket til live inni henne av en mandig, rødkledd politimann.
Vekket? Mandig?
Vi gikk fra overdrivelse, til melodrama, til uanstendig.
Så hvor skal dere? Ut på kjøretur i en ekvipasje?
Den burde være hvit, som i Askepott.
Dette er ikke et eventyr. Jeg er ikke en prinsesse.
Så kanskje til en romantisk, fransk bistro for crepes og likør?
-Vi skal sikkert på saloonen. -Den støvete bula hvor du underviser?
Det er tanken som teller. Og ikke legg deg oppi mine saker!
Meg? Legge meg oppi andres saker? Det gjør jeg jo aldri.
Jeg investerer bare tid og følelser i deg.
Og når min søster sier hun er forelsket, så vil jeg jo bry meg.
Forelsket? Det har jeg ikke sagt!
"Kjærlighetsliv" er et utbredt begrep brukt om vennskap mellom kjønnene.
Hvis du sier det, så.
Tusen takk. Ha en fin dag.
-Julie, hvordan likte du puddingen? -Den var nydelig.
Søsteren min skrev om bakekunstene dine, og jeg må si at hun hadde rett.
-Alt smaker nydelig. -Det tar jeg som et kompliment.
-Lykke til i dag. -Takk.
Det ser ut til at jeg undervurderte deg, Mrs. Stanton.
Jeg trodde ikke du ville få dette til, men det klarte du.
Aldri undervurder hva ståpå-vilje og drømmer kan oppnå.
Så sant.
-Kan jeg få en kopp kaffe og noe søtt? -Absolutt. Et øyeblikk.
-God morgen, Jack. -God morgen.
Jeg lurte på om jeg kunne be deg om det vanlige?
Du aner ikke hvor flott det er å høre.
Jeg har en kunde som vil ha "det vanlige".
Forresten, alt er klart til lørdag.
Takk. Jeg setter pris på hjelpen.
Vær så god, Mr. Gowen.
Det ser nydelig ut, men det kan neppe sammenlignes med deg.
-Den mannen går meg på nervene! -Det skjønner jeg godt.
Det finnes så mange ulike insekter
at vi deler dem inn i ulike undergrupper, eller familier.
For eksempel heter læren om bier melittologi.
Jeg har lest at det også kan kalles apiologi.
Takk, Julie.
Men det gjelder faktisk læren om... honningbier.
Jeg bsssss-klager.
Så neste uke skal vi ut på skattejakt,
hvor naturens vakre små skapninger er skattene vi leter etter.
Vi skal se under steiner
-og bak barken på trær og... -Og med "vi", så mener hun dere.
Sannheten er at deres Miss Thatcher er livredd for insekter.
-Det holder, Julie. -Og...
Jeg skal også jakte på insekter, akkurat som dere.
Det gleder jeg meg til å se.
Tro meg, hun er livredd.
Hvordan endte noen med din erfaring opp som ledsager?
-Jeg meldte meg frivillig. -Hvorfor det?
Jeg har jobbet i North Burlington og Elwood Ridge i 15 år.
Jeg fikk oppleve alt de lovet: Fare, spenning, reise.
Og den gode følelsen av å sikre samfunnet.
Og så ble du lei av det?
Aldri. Men alt endret seg etter at jeg møtte Sarah.
Vi giftet oss i fjor. Vi venter vårt første barn.
Gratulerer, Patrick.
Jeg trodde aldri at jeg ville slå meg ned, men livet endrer deg.
Uansett, jeg er for gammel til å jakte på skurker.
Det er din tur nå.
Fortell meg alt jeg trenger å vite om Coal Valley, så kan du gå.
Dette er til deg.
-De overfører meg. -Ja.
-Du vil vel fortsatt dra? -Det er bare...
Jeg har slått meg til ro her.
Det er så lenge siden jeg ba om en ny post at jeg nesten hadde glemt det.
Ba? Jeg hørte at du krevde det.
Jeg skal ikke benekte at jeg hadde lyst til å dra da jeg kom.
Det var ikke dette jeg ville.
Ser ut som du har en avgjørelse å ta.
-Så fin du er. -Hva er det som lukter så godt?
Abigail eksperimenterer sikkert med noe til kafeen.
Det er ham. Hvorfor er jeg så nervøs?
Det er meningen.
Du blir aldri nervøs.
Jeg har hatt flere beilere enn deg.
Jack Thornton, du ser...
Det gjør du også.
-Her, denne er til deg. -Så fin.
-Får jeg lov? -Absolutt.
-Ikke den veien. -Hvorfor?
-Jeg trodde vi skulle på saloonen. -Dette stedet virket litt mer passende.
Velkommen til Abigails kafé.
Klar?
Hvor lenge har du planlagt dette?
Det er hemmelig.
Jeg må innrømme, jeg trodde ikke du var så romantisk.
Jeg fikk litt hjelp.
Så det er ikke slik du gjør med alle kvinnene dine?
Jeg har ikke akkurat mange kvinner.
-Du må tro at jeg er naiv. -Nei. Dessverre er det sant.
Livet som mountie gir meg ikke mye tid til slikt.
Jeg er ikke så flink på romantikk.
Jeg tenker at mitt forsøk i kveld
falmer sammenliknet med alle beilerne du hadde hjemme.
Alle?
-Langt ifra mange. -Da føler jeg meg heldig.
Elizabeth, jeg...
Elizabeth.
Du er en flink danser.
Jeg er glad for at du ba meg på middag.
Jeg også.
Du må fortelle meg alt.
Jeg har aldri før opplevd noe så magisk.
Den var bedre enn jeg våget å drømme.
Det var som tatt ut av en...
Roman?
Men jeg har aldri lest noe så romantisk.
Så hva skjer i neste kapittel?
Jeg vet ikke.
Men det føltes som om noe endret seg i kveld,
som om vi svømmer i nye farvann.
Nakenbading?
-Julie. -Metaforisk sett.
Så hva skjer nå?
Han vil at vi skal ri ut til favorittstedet hans.
Han sier at han har noe han vil snakke med meg om.
-Et frieri. -Nei. Det er altfor tidlig.
Er det ikke?
Kjærlighet ved første blikk fører til kort oppvartning.
Dette er så spennende.
Hvordan gikk det?
Vi koste oss, jeg ville ikke ødelegge det.
Du må si det snart. De venter deg i Cape Fullerton om to uker.
Du kan si at ikke du vil, men etter kravet ditt om å få dra,
så kan det bety slutten på karrieren.
-Hallo, Jack. Vil du ha det vanlige? -Nei takk, det går fint.
-Jeg ville bare takke deg for i går. -Gleden var på min side.
-Jeg håper dere koste dere. -Absolutt.
-Kan du holde noe hemmelig? -Selvsagt. Hva er det?
Jeg har ikke sagt det til Elizabeth, men jeg har fått noen nyheter.
Jeg ble gitt en ny post, en post jeg alltid har drømt om.
-Er du ferdig i Coal Valley? -Jeg har ordrer jeg må følge.
Jeg blir ikke borte for godt, men...
Men du vet ikke hvor ting står når du kommer tilbake.
Du må si det til henne.
Og jeg som trodde dette ville bli en fin dag.
Plager han deg? Jeg kan ta en prat med ham.
Nei, nei, jeg kan avvise ham selv.
Og jeg har en jernpanne hvis ikke.
Jack, hva er det?
-Ikke noe. -Si det.
Jeg har etterforsket gruveulykken.
Selskapet tok noen snarveier for å spare penger,
snarveier som kan ha forårsaket ulykken.
Jeg har ingen harde bevis.
Ifølge det jeg har lest, kunne sikkerhetsrutiner ha forhindret ulykken.
Går det fint?
Det er bare at mannen min, Noah, og Gowen kranglet noe veldig
noen måneder før ulykken.
Han ville ikke si hvorfor, men kan det ha vært over dette?
Jeg mente ikke å opprøre deg.
Jeg ville vanligvis ikke ha sagt noe så tidlig, men jeg kan trenge litt hjelp.
Hva som helst.
Jeg har vondt i beina. Og jeg fryser. Kan vi gå tilbake til klasserommet?
Det var du som ville være med på insektjakten.
Du kunne valgt en mer passende dag.
Du kunne valgt noen mer passende sko.
Hallo, konstabel Thornton. Hva fører deg hit?
Vi er ute og patruljerer.
For et sammentreff at du skulle støte på Elizabeths klasse her ute i skogen.
Siden du er her, Jack, kanskje du har tid til å gi Julie en liten omvisning?
Det skulle jeg gjerne gjort, men jeg har litt papirarbeid å ta meg av.
Men konstabel O'Reilly kan.
Er det sant? Det har jeg veldig lyst til! Jeg må bare hente ridestøvlene.
-Takk. -Ingen årsak.
Julie hadde rett. Det er ikke tilfeldig at jeg er her.
Jeg har noe vi må snakke om.
Frøken, kom og se på dette slimete insektet
-jeg fant under denne steinen. -Bare vent litt.
-Hva var det du ville si? -Du kan gå tilbake til insektene.
Vi kan snakke mens vi er på piknik. Passer det etter skolen i morgen?
-Jeg skal pakke mat til oss. -Flott.
-Hvor skal du? -Inn i skogen.
Jeg tror ikke det er lurt. Kanskje det bor bjørner der.
Jeg har ingen interesse av å slåss med grizzlybjørner.
-Hvor er eventyrlysten din? -Jeg glemte den på forrige post.
Vi burde dra tilbake til byen.
Bare gi meg et øyeblikk. Vent her. Naturen kaller.
Kom igjen.
Ptro!
Hallo? Er det noen her?
Stå stille.
Ikke skyt! De ligger i saltasken.
-Pengene mine. -Jeg skal ikke rane deg.
Bare ro deg ned!
Beklager at jeg tok feil.
Jeg er ikke vant til at fremmede menn introduserer seg ved å peke våpen.
Det var du som snek deg inn hit.
-Du blør. -Noen menn jaget etter meg.
Hvilke menn?
Fredløse.
Jeg slapp unna, men hesten kastet meg av og jeg landet på litt piggtråd.
Det er en by like i nærheten. Jeg kan ta deg til legen der.
Jeg klarer meg.
Jeg har lest om dere tøffe cowboyer,
men du kan ikke bare gni litt jord på det og håpe at det går bra.
-Du trenger legehjelp! -Vær så grei og gå din vei.
Jeg kan ikke la deg forblø.
Så skaff meg noen bandasjer og litt alkohol til å rense såret.
Ser ut som du trenger litt mat også? Og noe smertestillende?
Men ikke si noe til de i den byen, ok?
-Jeg må vite at jeg kan stole på deg. -Du har ikke akkurat mye til valg.
Dette gjelder din sikkerhet like mye som min.
Kanskje de fredløse fortsatt er der,
så sørg for at ingen følger etter deg. Forstått?
Vi sees i morgen.
Hva heter du?
Julie.
Julie. For et fint navn.
-Og hva heter du? -Nathaniel.
Og det er ikke et alias?
Nei, ma'am.
Jeg burde dra.
-Så hun lot deg bare stå der? -I nesten en time.
Hun fant visst ikke et passende sted å gjøre sitt fornødne på.
Du ble gitt den mer utfordrende av Thatcher-søstrene.
Jeg har arrestert karriereforbrytere som var lettere å håndtere enn henne.
Så fikk du snakket med Elizabeth? Om overføringen din?
-Vi skal på piknik i morgen. -Så du har bestemt deg?
Kan du fortelle meg noe om hva som venter meg?
Vi jakter på flere forbrytere for tiden.
Særlig Tolliver-gjengen. Nate Tolliver, han er hjernen bak.
Han er ung, men han klart å narre de beste av oss.
Jeg har hørt om ham.
-Hvor mange banker har de ranet? -Cirka ti i området.
Og det er ikke bare banker, det er tog, diligencer, hva som helst.
Han er farlig, Jack. Har lett for å trekke våpen.
Jeg gleder meg til å arrestere ham.
-God aften. -God aften, Mr. Gowen.
Jeg har stengt.
Ja, jeg tenkte vi kunne diskutere hvordan den første uken vår gikk.
Jeg synes ikke det er passende at vi er her alene.
Jeg har ingen intensjoner om å rakke ned på karakteren din.
-Vi er forretningspartnere. -Ja, det er vi. Men kontortiden er over.
Så dumt. Folk som gjør forretninger bør kunne være venner.
Hva om jeg ber deg ut på lunsj?
Da vil jeg, veldig høflig, og med så mye ynde som mulig,
takke nei.
Da må jeg spørre igjen. Jeg er ikke vant til å ta nei for svar.
Da blir dette en ny opplevelse for deg.
Én lunsj. Kokken min kan lage maten.
Vi skal kun snakke forretninger, helt profesjonelt.
Det kan jeg vel være mottakelig for.
Så bra.
-Skal jeg hente deg på torsdag? -Nei.
Jeg klarer å finne veien til kontoret ditt selv.
Som du vil. Jeg liker bestemte kvinner. Ha en fin kveld.
Kan du løfte opp skjorten din litt? Så jeg kan se såret.
-Ok. -Kan vi få dette overstått?
Beklager.
Ikke tenk på smerten. Bare rens det så godt du kan.
Bare så du vet det så fikk jeg ikke sove i natt.
Jeg tenkte på deg også.
Jeg var bare bekymret for deg, her ute, helt alene på dette skitne stedet.
-Hvor du gjemmer deg fra Gud vet hva. -Jeg er vant til å være på egen hånd.
Denne skaden kommer ikke fra piggtråd.
Jeg beklager. Jeg forventet ikke å se noen her.
Sannheten er at jo mindre du vet om meg, desto bedre, for oss begge.
Søsteren min er sammen med en Mountie. Han kan finne de skyldige.
Dette angår ingen andre. Særlig ikke en Mountie.
Ikke dra.
-Jeg kan forklare. -Jeg tror du har rett.
-Jo mindre jeg vet... -Broren min og gjengen hans, han...
De ranet en bank.
Sånn å forstå. Og du er åpenbart med i denne gjengen.
Jeg hadde ikke noe valg. Han er storebroren min.
Foruten Joe...
Vi var foreldreløse,
men han ga meg aldri opp, så jeg kan ikke skuffe ham.
Men du må komme deg unna klørne hans.
Han er alt jeg har.
Men selvsagt har du rett.
Jeg er ikke interessert i å leve som forbryter.
Jeg har stått mellom broren min og en uskyldig mann mer enn én gang.
Det var slik jeg ble skutt.
Ved å redde liv?
Du er en pålitelig mann.
Jeg vil være det.
Jeg kan komme tilbake senere hvis han er opptatt.
Nei, Mr. Gowen blir nok glad for å se deg.
Han er bare ute en tur, men han er straks tilbake.
-Hvis du vil vente? -Ja, takk.
-God morgen. -God morgen.
Jeg kom til lunsjen vår.
Jeg skjønner hvorfor du tok med kameraet. Utsikten er flott.
Ja, det er den.
Jeg fikk det utstedt til bruk i etterforskninger.
Men jeg har ikke hatt bruk for det her i Coal Valley, før nå.
Urettferdig.
At ikke vi tar et av oss begge?
Kom hit.
-Smil. -Jeg har ikke sluttet siden middagen vår.
En, to, tre.
Elizabeth, vi har noe å snakke om.
Hvis du husker da jeg kom til Coal Valley, så var jeg misfornøyd med posten min her.
Du var rasende.
Og jeg ba om å bli overført til Cape Fullerton.
Du ville være der det skjedde. Og du hadde all rett på å være sint.
-Drømmen din ble stoppet. -Jeg så ikke noe formål ved å være her.
Har det endret seg?
Har du...
...funnet et nytt formål?
Det ser ut til at søknaden min ble tatt til følge.
-Du har fått en ny post? -Ja. Unnskyld.
Det er min egen skyld. Han holdt ingenting skjult.
Jeg visste at han skulle dra. Det var bare et tidsspørsmål.
Jeg tror virkelig ikke at han forventet dette.
Da ville han aldri ha bedt deg ut
-eller gitt uttrykk for... -Jeg var bare et tidsfordriv.
Du har rett i å tro at planene hans ikke inkluderte å bli forelsket.
Men det skjedde allikevel.
Kanskje han blir skadet hvis han drar.
Eller drept...
...eller kanskje han møter noen andre.
Kanskje jeg aldri ser ham igjen.
Hvis det er ment å bli dere to, så kan ingenting stoppe det.
-God morgen, Mountie Jack. -Hei, Gabe.
Forresten, takk for hjelpen på lørdag.
En dag blir du en flott ektemann for noen.
Jeg vet allerede for hvem. Jeg har visst det siden første øyekast.
Kanskje du ombestemmer deg. Ens første kjærlighet varer ikke livet ut.
Du synes nok jeg er tåpelig som allerede vet hvem jeg skal gifte meg med.
Men sånt kan skje. Noen ganger ser man hele sin fremtid i en jente.
Jack?
Jeg nekter. Jeg vil ikke dra fra Coal Valley.
Men Patrick er her allerede.
De trenger ikke to politimenn i en søvnig liten by som denne.
Jeg vet ikke hva som kommer til å skje, men jeg skal be om å få bli.
-Det kan bety... -Ja.
Jeg vet hva som står på spill. Jeg er villig til å ta den risikoen.
For deg.
Hva er det?
Jack.
Jeg kan ikke... Jeg kan ikke la deg gjøre det.
Du skjønner, det er dette jeg vil.
Men jeg kan ikke være den som stopper deg fra å følge drømmene dine.
Jeg kan ikke. Det kommer du til å holde mot meg.
Det er ikke sant.
Kanskje ikke nå, men i fremtiden.
Det kommer til å skje.
Jeg ville holdt det mot foreldrene mine hvis de hadde nektet meg å dra hit.
Jack.
Jeg er lei for det. Du må gjøre dette.
Du er nødt til å dra.
Jeg kjenner det på meg.
Og det gjør du også.
Er det deg, Joe?
Nei, Nathaniel, det er meg.
-Du er glovarm. -Tok du med medisiner?
Ikke til dette. Du har nok en infeksjon.
Jeg er så trøtt.
-Jeg vil bare sove. -Nei. Vi må få deg til en lege.
Jeg må ta deg med til Coal Valley.
Julie, jeg kan ikke.
-Nate må ha stukket med pengene. -Hold munn eller så sier jeg at du sa det.
-Gjør det, du. -Han er nok i trøbbel.
Og vi skal finne ham, samme hva.
Bare en siste ting, jeg har etterforsket noen brudd på sikkerheten
-i gruven, du burde ta en titt. -Det skal jeg.
Og Abigail Stanton, du kan stole på henne.
-Jeg har fortalt henne om saken. -Forstått.
God tur, Jack.
-Pass på denne byen for meg, Patrick. -Jeg skal passe på henne også.
Abigail? Elizabeth? Hjelp!
-Julie? -Han blør.
-Sir. Kan du høre meg? -Han heter Nathaniel.
Jeg har gitt ham beroligende middel. Bare la ham hvile.
Klarer han seg?
Det kan gå begge veier. Han har sepsis.
-Blyforgiftning. -Fra kulen.
Jeg kommer tilbake i morgen. Hent meg hvis han blir verre i løpet av natten.
Selvsagt. Takk, dr. Higgins.
Dette gir ikke mening. Hvor er jaktkameraten hans?
Jeg vet ikke.
Jeg fant ham i skogen. Han var i ørska. Jeg fikk så vidt et navn ut av ham.
Men han klarte å si at han ble skadet av et vådeskudd?
Det var alt han sa.
Tror du meg ikke?
Du må innrømme, det er noe som ikke helt stemmer.
Jeg håper han ikke skaper trøbbel.
Jack kan redde oss. Han er helten i denne fortellingen.
Det er ikke en fortelling, det er livet! Med konsekvenser og hjertesorg.
Hva er i veien?
Jack har dratt. Han fikk en ny post.
-Han dro i dag morges. -Nei.
Norske tekster: Lise McKay