Din episoadele anterioare...
Sunt Julie Thatcher, sora lui Elizabeth.
Am făcut o anchetă cu privire la explozia din mină.
- S-ar putea să am nevoie de ajutor. - Orice...
L-am găsit în pădure.
Recunosc, ceva nu mi s-a părut în ordine cu acest tânăr.
- Ai noi ordine? - Îmi pare rău.
S-ar putea să nu-l mai văd niciodată.
Jack nu te-a părăsit. S-a dus să-și urmeze visul.
Vrea să salveze vieți, să prindă răufăcători și să apere legea.
E o muncă nobilă, iar eu sunt mândră că l-am cunoscut.
Se va întoarce, dacă așa va fi să fie.
Dacă supraviețuiește și nu întâlnește pe alta.
Nu mai schelălăi!
E egoist din partea ta să-i duci dorul atât.
- Dlor sergenți... - Dle polițist...
Pot să te întreb din ce direcție vii?
Dinspre vest, de la Coal Valley.
Căutăm un grup de tâlhari care au jefuit bănci și trenuri.
- Banda Tolliver? - Da.
Am auzit de ei, dar nu i-am întâlnit.
- Încotro? - La Cape Fullerton.
Am fost transferat la un alt post.
Cine știe? Poate în curând voi căuta banda Tolliver, alături de voi.
Ești cumva rudă cu Thomas Thornton?
- Da, sunt fiul lui, Jack. - Am văzut asemănarea.
Am fost coleg cu el, pe vremuri.
- În ce direcție se îndrepta banda? - Nu știm sigur.
Am trimis echipe în toate direcțiile.
N-ar fi exclus ca Tolliver să fie mort.
Omul de pază de la ultima bancă jefuită de ei crede că l-a rănit.
Dacă nu l-a rănit, Tolliver e departe acum.
Te-ai trezit!
Nu mi-e foame.
O să te aranjez, să te fac prezentabil.
L-am văzut pe tata bărbierindu-se și am văzut cum tund frizerii.
Cât de greu poate să fie?
Bine. Fă-mă să arăt ca un domn pentru tine!
Orice om merită un nou început.
Pentru un nou viitor, plin de potențial.
- Cum să-ți răsplătesc bunătatea? - Schimbându-ți viața.
Devenind bărbatul care trebuia să fii.
Așa intenționez.
Cu sprijinul tău, voi deveni acel bărbat.
Nu-ți face griji!
Am încredere în tine.
Dacă nu e la locul de întâlnire,
poate că l-au prins polițiștii.
Nu. Nate nu s-ar lăsa prins viu.
- Trebuie să continuăm căutarea. - Eu nu mă opresc.
Banii noștri sunt la el și o să fac moarte de om,
dacă-mi fură partea.
Băieți și fete, azi vom învăța despre inerție.
Inerția e încăpățânarea unui corp fizic de a nu-și schimba starea de mișcare.
Aici am două ouă. Unul e crud, celălalt e fiert tare.
De ce unul s-a oprit, iar celălalt încă se învârte?
Magie.
Nu e magie, Emily.
Dar știința poate fi atât de uluitoare,
încât pare magie.
Motivul pentru care un ou s-a oprit, iar celălalt se învârte încă
e faptul că oul crud e lichid în interior,
iar lichidul continuă să se miște, din cauza inerției.
Un corp aflat în mișcare tinde să rămână în mișcare,
iar un corp în repaus tinde să rămână în repaus.
Cred că Rip e un corp în repaus.
Eu cred că îi e dor de Jack.
Da, sunt sigură. Cu toții ducem lipsa celor plecați.
Dar ăsta e alt subiect. Scoateți jurnalele științifice!
Dragă Elizabeth, așa cum ți-am promis, îți scriu.
Sper ca scrisoarea mea să te găsească bine.
Până acum, călătoria a fost foarte interesantă și palpitantă.
Azi am întâlnit colegi polițiști
care urmăresc o bandă de jefuitori de bănci.
Sper să mă alătur în curând căutării.
Cum merg lucrurile la Coal Valley? Sper că Rip nu-ți dă bătaie de cap.
- Bună ziua, domnilor! - Dnă Stanton...
I-am adus ceva dlui Gowen.
E plecat la mină, doamnă. Nu știu când se întoarce.
Trebuie să-i las partea lui din profitul cafenelei pe săptămâna trecută.
Pot să-i iau eu, doamnă.
Aș dori să-i las pe biroul dumnealui, dacă nu te superi.
Avem o înțelegere.
Aș dori să-i las și niște brioșe
și un bilețel de recunoștință.
PROTOCOL DE SIGURANȚĂ
De ce stă atât? Mă duc să văd ce face.
Mai aveți mult, dnă Stanton?
Am terminat, mulțumesc.
E timpul pentru micul dejun. Sper că acum ți-e foame.
Într-o zi, vei fi o soție minunată.
- Sper. - Dră Thatcher?
Am auzit că avem un vizitator. Am venit să-l salut.
Foarte frumos din partea ta, sergent.
Ar fi trebuit să aduc mai multă mâncare.
Nu-i nevoie, eu am mâncat.
Am venit să-l ajut pe prietenul nostru să găsească drumul spre casă.
Nathaniel Miller.
- Nathaniel. - Apreciez oferta.
Dar voi pleca imediat ce voi putea călări.
- Ce-ți face rana? - E aproape vindecată.
Am auzit că ai fost împușcat. Cum s-a întâmplat?
Urmăream un cerb mare printr-un desiș.
Prietenul meu îl urmărea de la distanță.
Cred că a vrut să-l împuște și m-a atins pe mine.
Am leșinat și m-am trezit în grija acestui înger frumos.
- Prietenul te-a lăsat acolo? - Nu cred că știe că am fost rănit.
Unde locuiești?
La 30 km sud, în Falls Creek. Familia mea vinde cherestea.
Dacă te pot ajuta cu ceva, să-mi spui.
Mulțumesc, sergent.
- Cum te simți, Elizabeth? - Minunat.
Știm amândouă că nu e adevărat,
dar ai făcut bine că l-ai îndemnat să-și urmeze visul.
- Ai dreptate, dar mă simt... - Știu.
Mă îngrijorează tânărul pe care sora ta l-a găsit în pădure.
Și pe mine.
Nu știe nimic despre el, dar îi acordă atâta atenție.
L-am rugat pe sergentul O'Reilly să-l viziteze.
Sergentul îl consideră periculos?
N-am spus asta, dar vreau să transmitem un mesaj clar,
că avem de gând să ne protejăm orașul.
Mă tem că viața e un roman de dragoste pentru Julie,
în care ea e eroina.
E tânără. O să învețe.
Perfect! Curat și ordonat, așa cum îmi place mie.
Ca să știe lumea ce vindem.
Bună ziua, sergent! Cum îți merge la Coal Valley?
Trebuie să trimit o telegramă.
S-ar putea să avem o mare belea pe cap.
Imediat.
CAFENEAUA LUI ABIGAIL ÎNCHIS
COMPANIA MINIERĂ A NORD-VESTULUI PACIFIC
Bună ziua, dnă Stanton!
Bună ziua, dle Gowen!
Mulțumesc pentru livrarea de dimineață.
Cu plăcere.
Mi-ai adus prăjituri și m-am întrebat de ce.
- Așa se face între vecini. - Sigur nu e și alt motiv?
- Nu-mi vine altul în minte. - Poate sperai să mă vezi.
V-am mai spus, dle Gowen,
încercările dv. de a flirta cu mine nu sunt bine-venite.
Ai dreptate, suntem doar parteneri de afaceri.
Dar poate, cu timpul, vom deveni prieteni.
Mă îndoiesc.
Dar nu văd de ce n-am avea o relație civilizată.
Dle Richardson, cât timp a rămas dna Stanton singură în biroul meu?
Vreo cinci minute, domnule.
Relația civilizată include să furi din biroul meu dosarul
pe care îl ai ascuns sub fața de masă roșie?
Știu ce ai făcut.
Dosarul îmi aparține și îl vreau înapoi.
Mi-ai ucis fiul și soțul.
Ai ucis jumătate din bărbații acestui oraș.
Dle Richardson, te rog să mă aștepți afară.
Da, domnule.
Acele acte nu dovedesc nimic.
- Sunt probe. - Ce probează?
Au murit oameni în subordinea ta.
Ai fi putut face mai multe pentru siguranța lor.
Să-ți dau un subiect de reflecție, dnă Stanton.
Soțul tău, pe care mă acuzi cu nonșalanță că l-am ucis,
era mâna mea dreaptă.
El coordona activitatea în mină.
Dacă s-au făcut economii și nu s-au respectat măsuri de siguranță,
de unde știi că n-a fost el răspunzător de asta?
De unde știi că n-a fost el răspunzător de moartea fiului tău?
De toate morțile.
Vrei să se știe asta?
Vrei să știe tot orașul?
Ce se va întâmpla atunci?
Bună ziua, dnă Stanton!
- 'Neața, colegi! - 'Neața, sergent!
Sunteți în urmărirea bandei Tolliver?
- Da, suntem din Pine Springs. - M-am gândit eu.
N-am mai văzut niciodată atâtea haine roșii, într-un timp atât de scurt.
Dar m-aș mira să mai fie pe-aici.
- Nu cred că-i așa. - De ce?
I-am găsit calul acum 24 de ore, într-o pădure la vest de-aici.
- De unde știți că e al lui? - Sânge.
- A fost rănit la ultimul jaf. - Am auzit.
Ce căutați aici, dacă ați găsit calul acolo?
Am cercetat bine zona și n-am găsit nicio urmă.
Credem că Tolliver și-a lăsat calul acolo ca să ne inducă în eroare.
Unde, mai exact?
Lângă un orășel minier, la o zi de mers călare.
Se cheamă Coal Valley.
Unde te duci?
Ce faci?
- Iartă-mă, n-am vrut să te sperii. - Am abuzat de generozitatea ta.
Pleci? Fără mine? Adică... fără rămas-bun?
Numai până mă pun pe picioare.
Până încep o viață nouă.
O viață pe care să fii mândră s-o împarți cu mine.
Nathaniel, nu știi cât înseamnă pentru mine să aud asta.
Iartă-mi îndrăzneala!
Nu-i nimic. Trebuia să se întâmple.
Încerc să-mi amintesc ce mi s-a întâmplat, dar sunt foarte confuz.
Mi-am pierdut o parte din memorie, când am...
Când am făcut febră, de la infecție.
Cabana în care m-ai găsit...
Cât de departe e?
E la câțiva kilometri de oraș.
Poți să-mi arăți direcția?
Am acolo sacul cu lucruri...
Am și o poză a mamei în el.
Ce frumos!
Sigur. Poți să împrumuți calul meu.
- Îți desenez o hartă. - Ar fi minunat.
Așteaptă-mă!
Te voi aștepta.
Elizabeth, muncești prea mult.
Sunt învățătoare, Julie. Corectez lucrări
și aștept să se trezească Rip din a cincea repriză de somn.
N-am văzut un animal care să doarmă mai mult decât câinele ăsta.
Încerc să-mi umplu timpul.
Am văzut cum te privea.
Sunt sigură că Jack se va întoarce.
- Lanțurile iubirii nu se rup ușor. - Vorbește mai încet!
Iubire?
Cine a vorbit de iubire?
- L-ai sărutat? - Sigur că nu.
Îl cunosc de puțin timp.
Sărutul vine după o perioadă de curtare.
Nu e nevoie să cunoști prea bine pe cineva, ca să-l săruți.
- Ce se întâmplă cu tine? - Ce vrei să spui?
Nu te mai ascunde, spune ce e!
Dacă vrei să știi... Sunt îndrăgostită.
Îndrăgostită?
Despre ce vorbești?
Ai găsit un om în pădure și vorbești de dragoste?
- Știu ce simte inima mea. - Julie...
Nimeni nu i-a dat niciodată o șansă.
N-o să-i întorc spatele și eu.
Nu-mi vine să cred ce spui. Nici măcar nu-l cunoști.
- Nu vrei să fiu fericită? - Sigur că vreau să fii fericită.
- Dar e absurd... - De ce?
- Pentru că nu e bogat și educat? - N-are a face asta.
E vorba despre caracterul și despre integritatea unui om.
Mereu mă crezi naivă.
Ții minte că te-am pus să te interesezi de un bărbat?
Billy Hamilton?
Ei bine, m-a păcălit.
Nu mă înțelegeam cu Jack atunci
și m-am gândit că aș putea avea un viitor alături de acel bărbat.
S-a dovedit a fi un escroc care a profitat de sentimentele mele.
Nu-i păsa de mine.
Îl interesa averea familiei noastre.
Eu nu vreau decât să nu pici în aceeași plasă ca mine.
Nu toți bărbații au intenții bune, Julie.
Ce e?
Nu ți-am spus întreaga poveste a lui Nathaniel.
- Nu face asta! - Trebuie să-l raportăm.
- Ba nu trebuie. - Atunci, o voi face eu.
E banda fratelui său, el n-a avut de ales.
A rămas orfan la cinci ani și a fost crescut de fratele lui.
Acum vrea să devină un om mai bun.
- Să-și împartă viața cu mine. - Tu auzi ce spui?
Ce fel de viață ai avea alături de un bandit?
De-asta n-am vrut să-ți spun.
Tu nu-l înțelegi pe Nathaniel așa cum îl înțeleg eu.
- Cum poți să-mi faci asta? - Ție?
Ai pus în pericol întregul oraș.
Nu fi așa de patetică!
A plecat, Elizabeth, nu mai poate face rău nimănui.
Îi scriu un bilet sergentului O'Reilly,
apoi mergem să vorbim cu Abigail.
- Bună ziua, băieți! Ce să fie? - Whisky pentru toată lumea.
Sunteți în trecere sau ați venit să lucrați în mină?
- Mină? - Mina de cărbune.
Numai acolo găsiți de lucru, în orașul ăsta.
Sună interesant, dar noi suntem doar în trecere.
Căutăm un prieten. E posibil să fi trecut pe aici.
Eu sunt primarul și știu cam tot ce mișcă prin oraș.
Foarte puțini străini vin la Coal Valley.
Încântați de cunoștință, dle primar.
A fost un om rănit la vânătoare.
- Împușcat? - Cred că da.
A fost găsit în pădure tare bolnav.
Unde e omul ăsta acum? Poate e prietenul nostru.
Din câte știu, stătea la cafeneaua lui Abigail,
peste drum de-aici. Îl oblojesc doamnele.
Vă suntem recunoscători pentru ajutor, dle primar.
N-aveți de ce.
Dacă vă e foame, comandați la Abigail tocana ei de vită.
- N-o să regretați. - Mulțumim frumos.
Zău așa, Julie...
Tot nu înțeleg ce vă supără.
A fost împușcat apărând pe altcineva.
Asta ți-a spus ție! Am încurcat-o.
- Nu neapărat. - Trebuie să-l găsim pe Patrick.
- Bună ziua, doamnelor! - Bună ziua, domnilor!
- Vă putem ajuta cu ceva? - Căutăm un prieten.
Am auzit că știți unde e.
Dacă vă referiți la Nathaniel, a plecat deja.
„Nathaniel”! Ai auzit, Joe?
Unde a plecat?
Julie, dacă știi unde s-a dus, spune-le imediat.
A fost împușcat și a avut timp să reflecteze.
Nu mai vrea să trăiască în afara legii.
Trebuie să-ți lași fratele în pace.
- Frate? Nate n-are niciun frate. - Poftim?
Legați-le pe alea două și duceți-le sus!
Julie... Nu, nu...
- Asta o să ne ducă la Nate. - Nu puteți s-o luați!
- E sora mea. Luați-mă pe mine! - Elizabeth!
Rupe asta fâșii și leag-o pe bucătăreasă! Le luăm pe ambele surori.
Credeți că dna Stanton va spune ceva?
Credeți că va da autorităților dosarul?
Atâta timp cât crede că soțul ei ar putea fi răspunzător, n-o va face.
- Dar nu e adevărat. - Ea nu știe asta.
Dar...
...nu vreau să risc.
Patrick!
- Ești rănit? - Doar în orgoliu.
Nate Tolliver a stat ascuns la cafenea.
L-am urmărit și m-a pândit.
M-a legat de cal și l-a gonit.
- Elizabeth e bine? - Nu știu.
- Jack, trebuie să ne întoarcem în oraș. - Da.
Nate!
Știam eu că o să veniți!
Văd că ați adus niște prietene. Duceți-le înăuntru și legați-le!
Am îngropat prada în spate, înainte să mă îmbolnăvesc.
Luați o lopată, s-o dezgropăm.
- Nathaniel, nu înțeleg. - Julie, nu vorbi cu el!
Săruți pe oricine îți iese în cale și mă judeci pe mine?
Nu pot să cred că se întâmplă asta.
Ba da, Julie, se întâmplă cu adevărat.
Maturizează-te și vezi lumea așa cum e!
Îmi pare atât de rău, Elizabeth. Suntem aici din cauza mea.
- Probabil o să murim aici. - N-au niciun motiv să ne omoare.
Își vor lua banii și vor pleca.
Elizabeth?
- Elizabeth! - Jack, vino sus!
- Ești teafără? - Da, Jack.
Le-au luat ca să-l găsească pe acel Nathaniel.
- Unde? - Nu știu.
Sunt lipsiți de scrupule.
Unde ai plimbat-o pe Julie?
O să-ți arăt.
- Mai am de făcut o oprire. - Aveți grijă!
- Dle Gowen! - Dle Gowen!
Cu ce vă pot ajuta, sergenți?
Vreau să-i iau în subordine pe oamenii dv.
Banda Tolliver le-a răpit pe surorile Thatcher.
Are legătură cu bărbatul găsit în pădure?
- Da. - Îmi pare rău, nu mă privește.
- Ce vreți să spuneți? - Nu e treaba companiei.
Dacă banda ar fi în oraș și ar amenința bunurile companiei,
poate am cădea de acord. Dar au plecat.
Din punctul meu de vedere, fetele au căutat-o cu lumânarea.
Dacă asta e tot, sunt cam ocupat acum.
Avem nevoie de ajutor, Jack.
Cred că știu unde putem găsi.
Îmi place sora ta.
E o doamnă stilată.
Dar tu ești învățătoare. Nu-i așa?
Îmi plac și învățătoarele.
- Las-o în pace! - Sau ce?
Te urăsc!
Acum m-ai jignit.
Bărbatul care o curtează pe sora mea e polițist
și va veni după ea, așa că pleacă până nu află că ai răpit-o.
Acum îmi dorești răul.
Și eu, care credeam că ții la mine.
- Mi-ai frânt inima. - Nate Tolliver!
Tu și oamenii tăi, ieșiți cu mâinile sus!
- Jack, sunt patru, toți înarmați! - Taci!
Ce facem acum?
Nu te agita! E un singur polițist și nu se poate pune cu noi.
Vino!
Elizabeth!
Femeia ta e la mine!
Așa că nu ne dai tu ordine.
Sunt zeci de polițiști în pădurea asta.
Au puștile ațintite spre voi.
- Nate, sunt peste tot. - Și ce dacă?
Sunt polițai.
Cât timp femeile sunt la noi, nu vor trage.
Ai dreptate, Nate.
Așa că uite cum facem. Ușurel...
Scot arma și o las jos.
Dacă le dați drumul femeilor, oamenii mei vor lăsa și ei armele.
Dacă fac asta, nu mai am niciun avantaj, așa că...
...las-o baltă!
Spune-le oamenilor tăi să arunce armele, ca să nu tragă ai mei.
Lăsați armele! Nu avem încotro.
- E fals. - Așa e.
Jack, are cuțit!
- Jack, ești rănit? - Nu.
Nu-mi vine să cred că am fost atât de proastă.
A profitat de naivitatea și de bunătatea ta.
Acum știu că am fost o proastă.
N-am să mă mai las folosită atât de ușor.
Slavă Domnului că suntem teferi!
Și că a trimis poliția călare.
Da.
S-a întors pentru tine.
S-a întors pentru oraș. E datoria lui.
- Nu era obligat să se întoarcă. - O să-i escorteze spre închisoare.
Apoi sunt sigură că se va duce la noul lui post.
Mulțumesc, Jack.
Tu și O'Reilly ați dat dovadă de mult curaj.
Mulți au încercat să-i prindă.
Am avut noroc. În plus, pentru asta suntem antrenați.
Nu cred că schema cu fața de masă face parte din antrenament.
Ați îmbrăcat caii în roșu și i-ați pus să-i înconjoare. Foarte inspirat.
După arestarea asta, poți să-ți alegi postul dorit.
Să faci carieră.
Oricum, mă bucur că am fost de față
și că îi putem duce împreună în fața legii,
pentru că asta e ultima mea misiune.
Da, am o căbănuță în munți.
O să pescuiesc și o să vânez câte zile oi avea.
Mulțumesc din nou.
Sam?
Dacă ai putea da timpul înapoi,
să o iei de la început, ai alege tot viața asta?
Să nu te poți așeza la casa ta, să nu-ți întemeiezi o familie...
Nu poți da timpul înapoi. Nu așa e viața.
Ăsta e drumul pe care ni l-am ales. Nu-i așa?
Am fost la înmormântarea tatălui tău.
Îmi amintesc că l-am considerat un om cu adevărat bogat.
Avea o nevastă bună și un fiu strașnic, ca să-l plângă.
Asta e adevărata bogăție.
A fost un tată grozav.
Când îmi voi da ultima suflare,
sper că mă va plânge și pe mine cineva.
Să mergem!
- Scuză-mă puțin! - Unde te duci?
- Te simți mai bine? - Oarecum.
Vă prind din urmă.
Abigail?
Jack.
Jack, am găsit un dosar.
De fapt, l-am furat din biroul lui Gowen.
Menționez că nu încurajez furtul.
Dar, fie vorba între noi, sunt impresionat.
Cred că dovedește că s-a făcut economie.
Nu e clar cine a autorizat tăierile sau cine le-a implementat.
E posibil să-i fi scăpat ceva chiar răposatului meu soț.
Te temi că știa mai multe decât credeai tu?
Adevărul e adevăr, oricare ar fi urmările.
Tot orașul merită să știe ce s-a întâmplat cu adevărat.
Voi lua legătura cu investigatorul din Cape Fullerton, să vedem ce află.
- Mulțumesc, Jack. - Cu plăcere.
Jack.
Când eram plecat și te credeam în pericol,
când credeam că există un risc, oricât de mic, iar eu nu eram aici...
Nu poți fi omniprezent. Ne-ai salvat pe toți.
Să știi că nu mă gândeam decât să mă întorc la tine.
Serios?
M-am concentrat atât de mult asupra meseriei mele,
încercând să prind răufăcători, așa cum am fost pregătit...
Uite...
Nu știu ce urmează și unde voi fi mâine,
dar nu vreau să regret că nu ți-am spus ce gândesc.
Ce simțeam,
ce simt...
Nu pot să plec fără să-ți spun că...
- Da? - ...că țin.
Țin la siguranța ta.
Sunt bine.
Trebuie să-i escortez pe suspecți la tribunal.
Înțeleg.
- Am acte de completat... - Desigur.
Așadar...
...trebuie să plec.
Știu.
- La revedere! - Ne vom revedea.
Îți aduci aminte când eram mici
și mie îmi era frică de monștrii de sub pat?
Îmi amintesc bine.
Am acceptat să stau trează toată noaptea, să te păzesc.
Mă simțeam în siguranță doar pentru că mă lăsam în grija ta.
Sunt sora ta mai mare. Era datoria mea să te protejez.
Mă simțeam în siguranță în preajma ta.
Imediat ce adormeai tu, mă culcam și eu.
Serios?
Mi se pare normal.
Au fost niște zile lungi. Culcă-te acum!
Îți mulțumesc că îmi porți de grijă.
Ar fi trebuit să te ascult.
Am fost o proastă că l-am crezut pe omul ăla îngrozitor.
Toți greșim.
- Îți mulțumesc că ești sora mea mai mare. - Îți mulțumesc că ești sora mea mai mică.
Vrei să veghezi la noapte, să nu vină monștrii?
Voi veghea.
Ultimele zile parcă au durat un an.
În viața mea n-am fost atât de înspăimântată.
Dar frica mea pălește când mă gândesc
la siguranța pe care am simțit-o în brațele lui Jack, când m-a salvat.
Am înțeles atunci că, uneori, avem nevoie de eroi.
Și, uneori, noi trebuie să devenim eroi pentru cei dragi.