Aiemmin tapahtunutta:
Olen Julie Thatcher, Elizabethin sisko.
Naisesi on täällä!
Jack.
-Se kansio on omaisuuttani. -Murhasitte poikani ja mieheni.
En voi estää sinua seuraamasta unelmiasi. Sinun pitää mennä.
"Vangittuaan Tolliverin jengin -
ratsupoliisi Jack Thorntonia juhlitaan sankarina."
Kun ratsupoliisi Jack palaa, alkaako hän kosiskelemaan teitä?
"Kosiskelemaan" on väärä muoto, Gabe. Se oli myös sopimaton kysymys.
Jos hän pyytää teitä taas päivälliselle, onko se sopiva kysymys?
Te punastutte, neiti Thatcher.
-Anteeksi, että keskeytimme. -Tämä on erittäin tervetullut keskeytys.
-Olette varmaan Weaverin pojat. -Kyllä.
-Tervetuloa Coal Valleyyn. -Wyatt, rouva.
Minä olen neiti Thatcher. Olemme iloisia tulostanne. Menkää istumaan.
Menkää istumaan.
Wyatt, sinun ei tarvitse istua noin kaukana.
Vieressäni on vapaa paikka.
Kiitos, mutta tulin vain katsomaan veljiäni heidän ensimmäisenä päivänään.
-Lopetin koulun kolme vuotta sitten. -Kuinka vanha sinä olet?
-16. -Voimme oppia aina jotain uutta.
Voit valita kirjan kirjastosta.
Tutustumme tänään Thomas Edisoniin, yhteen aikamme suurimmista ajattelijoista.
Se otettiin käyttöön vuonna 1877, noin 30 vuotta sitten.
Tietääkö kukaan, miten fonografi toimii?
Wyatt?
Halusitko sanoa jotain?
Yksinkertaisesti sanottuna... Kun levy pyörii, neula värähtelee -
ja toistaa tallennetun äänen.
Se on oikein. Opiskelitko Edisonia toisessa koulussasi?
En. Pidän vain tieteestä.
Olet selvästikin lahjakas. Toivottavasti tulet jatkossakin tunneille.
Kiitos, mutta aloitan huomenna työt kaivoksessa.
En halua, että lähdet.
Olen tuonut tarpeeksi jännitystä Coal Valleyyn.
-Mutta tulet takaisin. -Lupaan.
Mutta tarvitsen nyt nykyajan sivilisaatiota ja kodin mukavuuksia.
-Kuten kuumaa kylpyä. -Äidin kampaajaa.
-Ja isän vaunuja. -Sisäkköä, joka siivoaa jälkeni.
-Ja juoksevaa vettä. -Varsinkin sitä.
Etkö varmasti tule takaisin?
Olen varma.
-Minun oli pakko kysyä. -Tiedän.
Mitä jos Jack jää Cape Fullertoniin?
Olen joka tapauksessa täällä.
-Olet rakas, sisko. -Niin sinäkin.
Anteeksi...
-Onko tämä Coal Valley? -On.
Missä loput on?
Katsotte sitä.
Tuota...
-Ihastuttava. -Se voi olla.
Elizabeth Thatcher.
-Rosemary LeVeaux. -Hauska tutustua, neiti LeVeaux.
Mikä tuo teidät tänne?
-Sulhaseni. -Onneksi olkoon.
Ehkä tunnen hänet. Onko hän -
yksi kaivosmiehistä?
-Ei sentään. -Jack...
Tuolla hän on. Jack!
Jack, olen täällä.
Voi sinua... Komeampi kuin koskaan.
Sinä näytät hyvin -
-terveeltä. -Leikkasit tukkasi.
Olet tehnyt sen itse. Onneksi otin sakset mukaan.
-Jätän teidät vaihtamaan kuulumisia. -Ei, Elizabeth... Odota!
Sanoinko jotain?
-Mitä teet täällä? -Halusin nähdä sinut.
-Luulin, että olit New Yorkissa. -Elämä teatterissa on tyhjää ilman sinua.
-Et sanonut noin viimeksi. -En olisi saanut jättää sinua.
-Mutta teit sen. -Olen katunut sitä joka päivä.
Mutta olen täällä nyt.
Et voi odottaa, että asiat ovat ennallaan kahden vuoden jälkeen.
Kahden vuoden, kahden tunnin...
Kahden minuutin.
Se on vain aikaa.
Se on ikuisuus.
Olemme varmasti -
kokeneet asioita sen jälkeen.
Mutta tunteeni eivät ole muuttuneet.
Jos sinun ovat,
minun pitää tehdä kaikkeni voittaakseni ne takaisin.
En voi uskoa, ettei hän kertonut olevansa kihloissa.
-Olen kyllä yhtä yllättynyt kuin sinä. -En tiennyt, mitä sanoa.
Jack oli vangitsemassa Tolliverin jengiä. Sitten nainen tuli, ja Jack tuli...
Näin, miten hän hyppäsi Jackin syliin. Ihan kuin he olisivat jo naimisissa.
Jack on aina ollut kunniallinen. Ehkä asiat eivät ole, miltä ne näyttävät.
-Hän ei ole edes kovin nätti. -On hän.
Olen nähnyt nätimpiä.
Olet hyvä ystävä, mutta huono valehtelija.
Parantaisiko lämmin leipä oloasi?
Ei.
Ehkä kymmenen.
Hyvä on, Abigail... Menen huoneeseeni... syömään.
-Mitä jos Jack tulee, kuten olen varma? -Sano, etten halua tulla häirityksi.
-Konstaapeli, miten voin auttaa? -Tom, tämä on neiti Rosemary LeVeaux.
Hän tarvitsee huoneen yhdeksi yöksi.
Herra Thornton tarkoitti, että jään tänne, kunnes löydän pysyvämmän asunnon.
Ehkä siis moneksi yöksi.
Käytävän päässä on huone,
mutta se voi olla vähän meluisa, koska uudet kaivosmiehet ovat tulleet.
-Melu ei häiritse minua. Nautin siitä. -Sitten tulet pettymään Coal Valleyyn.
Miten voisin? Sinä olet täällä.
-Huone 9. -Kiitos.
-Jack, saattaisitko minut? -Löydät sen. Se on huoneen 8 vieressä.
-Oletko sinä siinä? -Nukun putkassa.
-Miten traagista. -Siellä on viihtyisää.
-Mutta yksinäistä. -Minulla on koira.
Tutkija Avery, pääsitte tulemaan.
-Luulitko, etten tulisi? -En hetkeäkään.
-Siitä on pitkä aika. -Niin on, Jack.
Näimme viimeksi akatemiassa. Sinulla oli punainen takki, muttei virkamerkkiä.
Olen ratsastanut pitkään. Mistä saisin kunnon aterian?
Kas kun kysyitkin. Abigail Stantonin kahvilasta.
-Voinko auttaa teitä? -Toivottavasti. Rouva Stanton?
-Kyllä. Tunnemmeko me? -Minä olen Bill Avery.
Tulin pääkaupungista Jack Thorntonin kehotuksesta.
Sieltä on matkaa. Ruokani on hyvää, muttei sentään niin hyvää.
Haluan maistaa kaikkea ruokalistaltanne.
-Istukaa alas. -Kunhan en istu hevosen selkään.
-Kahvia? -Kiitos.
-Mistä tunnette Jackini? -Akatemiasta.
-Oletteko ratsupoliisi? -Olen rikostutkija.
Jack lähetti sähkeen kansiosta, jonka löysitte.
-Olen todella pahoillani menetyksestänne. -Kiitos.
Tulin tänne keräämään todisteita Pacific Northwestiä vastaan -
olosuhteista, jotka johtivat 46 miehen kuolemaan, myös miehenne ja poikanne.
Ette arvaakaan, kuinka kauan olen odottanut kuulevani tämän.
-Onnettomuuspäivästä lähtien varmaankin. -Joka päivä sen jälkeen.
-Autatteko minua? -Autan.
Elizabeth. En tiedä, kuuletko minua.
Mutta anna minun selittää.
Jack.
Te ratsupoliisit teette töitä myöhään.
-Olen vapaalla. -Tiedätkö, kuka ei ole vapaalla?
Kapakan baarimestari.
Saata minut takaisin.
On turvallisempaa olla täällä kanssasi kuin tuolla ulkona.
Räjähdys sai alkunsa täältä. Yhtiö sanoo laudoittaneensa kuilun turvallisuussyistä.
Miten sopivaa.
En olisi ikinä osannut kuvitella sinua tällaisessa kaupungissa.
En minäkään. Siihen kiintyy ajan mittaan. Ihmiset... ovat erityisiä.
Palaan kierrosteni jälkeen.
Hae Gowen.
Tämä on suljettu alue. Oletan, että olette herrasmies ja pyydän teitä lähtemään.
Arvostan "herrasmies"-sanaa, herra Gowen. En kuule sitä usein työssäni.
Bill Avery. Tulin tutkimaan kaivoksessanne sattunutta räjähdystä.
Kenen käskystä?
Luoteisosien ratsupoliisin rikosteknisen osaston.
Eikö ole myöhäistä tutkia onnettomuutta, joka sattui puoli vuotta sitten?
Tuota...
46 miestä on yhä kuollut.
Niin on. Jos voin auttaa jotenkin, älkää epäröikö kysyä.
-Teen sen varmasti. -Hyvää iltapäivää.
Et voi vältellä minua ikuisesti.
En.
Vain kunnes menet töihin Cape Fullertoniin.
En mene Cape Fullertoniin.
Patrick O'Reilly otti työn. Hänen perheensä muuttaa sinne.
Minä jään Coal Valleyyn. Kuulun tänne.
-Mielenkiintoinen oppitunti. -Ja arvokas. Anteeksi, unohdin yhden.
Kavaluus
"Kavaluus." En edes halua tietää, mitä se tarkoittaa.
-Et niin. Koulu alkaa pian, joten... -Joten puhun nopeasti.
Olin kerran kihloissa, mutta se tuntuu toiselta elämältä.
Niin paljon on muuttunut sen jälkeen. Minä olen muuttunut.
Olen muuttunut myös sinun ansiostasi.
Et maininnut morsiantasi kertaakaan yhdessäkään keskustelussamme.
Entistä morsianta. Minun olisi pitänyt kertoa sinulle.
En kai halunnut avata vanhaa haavaa.
Haavoittiko hän sinua, ei toisinpäin?
-En kutsunut häntä. -Mutta täällä hän on.
-Kunnes hän tajuaa, että se on turhaa. -Hän ei tajunnut sitä eilen, etkä sinä.
Kun paiskasit ikkunasi kiinni?
-Minulla oli kylmä. -Ja kylmemmäksi käy.
En voi olla miettimättä, mitä muuta et ole kertonut.
Eikö elämässäsi ole asioita, joista et ole kertonut?
Elämäni tuskin on yhtä dramaattinen.
Elizabeth...
Tiedän, että olet menettänyt uskoasi minuun.
Toivon, että näet vielä, että sydämeni on uskollinen.
Huomenta, lapset.
-Voitko tulla koulun jälkeen meille? -Huomenta.
Emma, tule tänne.
-Kavaluus? -Katso se sanakirjasta.
Hei, Wyatt. Minä olen Gem.
-Muistan. -Muistatko?
Gem tarkoittaa jalokiveä. Sitä ei ole helppo unohtaa.
-Ensimmäinen päivä kaivoksessa? -Ensimmäinen monista.
Menkää paikoillenne, lapset.
-Minä en ole lapsi, neiti Thatcher. -Et tietenkään. Anteeksi, Gem.
Minun pitää muistaa, että osa teistä lähtee pian maailmalle.
Ja osa kaivokseen.
Sinulle, lainaksi.
-College-kirjoja kokoelmastani. -Kiitos.
-Luen ne mielelläni. -Niitä on enemmän.
Varovasti.
Hyvää päivänjatkoa.
Muistutitte minua edesmenneestä miehestäni.
Hän ei koskaan jättänyt väliin tilaisuutta auttaa.
-Kuulin, että hän oli hyvä mies. -Hän oli.
Menetitte hänet ja poikanne... Sitä ei voi pukea sanoiksi.
Puhun siitä kuitenkin usein.
-Pitääkseni heidät kai jotenkin elossa. -He elävät aina muistoissanne.
Tiedän, ettei siitä ole paljon lohtua.
-Onko teillä vaimo ja lapsia? -Ei.
-Mutta elämänne on varmasti antoisaa. -Joillain tavoin.
Olisi kuitenkin mukava jakaa ajatukset jonkun kanssa.
Olen useimmiten yksin tai tuntemattomien kanssa.
Siksi on kiva tehdä töitä taas Jackin kanssa, ja teidän.
Olemme puhuneet enemmän kuin työskennelleet.
En huomannut.
-Lisää teetä, herra Avery? -Olen Bill.
Toivottavasti voin kutsua teitä Abigailiksi.
-Olen ehkä antanut väärän vaikutelman. -Minkähän vaikutelman?
En puhu yleensä henkilökohtaisista asioista tuntemattomien kanssa.
Vai niin. Se on kokonaan minun syytäni.
Työhöni kuuluu saada ihmiset puhumaan.
-Ihan kuin olisin... -Vatsastapuhuja?
Ei. Se tarkoittaisi, että yrittäisin laittaa sanoja suuhunne.
Haluamme samaa asiaa.
Oikeutta perheellenne ja ihmisille, jotka joutuivat kärsimään.
-Aion hankkia sen oikeuden. -Sitten voit kutsua minua Abigailiksi.
Saisinko sitten lisää piirakkaa, Abigail?
Saat.
Tämä voi kiinnostaa sinua enemmän kuin piirakka.
Kävin puhuttuamme läpi Noahin tavaroita. Löysin sen hänen taskustaan.
Tämä on päiväkirja metaani- ja happitasoista.
Niin arvelinkin. En vain tiedä, miksi hänellä oli se.
Minä taidan tietää. Kiitos, että uskoit tämän minulle.
Toivottavasti en osoittanut Noahia syylliseksi.
Sitä minäkin toivon.
Suonet anteeksi. Minun pitää viedä tervetuliaiskori rouva Weaverille.
-Tervetuliaiskori? -Hän on uusi kaupungissa.
-Muistan miten yksinäistä se voi olla. -Voin tulla samaa matkaa.
-Sinulla on varmasti tärkeämpää tekemistä. -Se voi odottaa.
Hän kerää sen tutkijan kanssa todisteita meitä vastaan.
Mitä tiedät hänestä?
Richmondin kaivos suljettiin hänen takiaan. En anna sen tapahtua täällä.
Tämä pitää estää, ennen kuin he kaivelevat enemmän.
Lähetä tämä sähke päätoimistoon.
-He saavat lähettää parhaan asianajajansa. -Kuulostaa vaikeuksilta.
Nämä eivät ole enää vaikeuksia. Tämä on sotaa.
-Onko tässä kaikki, mitä tuli? -Valitettavasti, rouva Ramsey.
Ottaisin punaisen. Se sopii hyvin hiuksiinne.
Ajattelin juuri samaa.
-Rosemary LeVeaux. -Dottie Ramsey.
-Oletteko ompelija, neiti LeVeaux? -En. Olen näyttelijä.
-Olen tosin joskus ommellut omat pukuni. -Mieheni ja minä rakastamme teatteria.
Ette usko tätä, mutta olen aina unelmoinut näyttelemisestä.
Totta kai uskon. Kukapa ei haluaisi olla joku toinen, vaikka vain pari tuntia?
Niin totta.
Sitten kumarsin yleisölle -
ja juoksin lavalta juuri, kun esirippu laskeutui kattoparruista.
Se oli ensimmäinen loppukumarrukseni New Yorkissa, muttei viimeinen.
Neiti Thatcher, oletteko tavannut ihastuttavan Rosemary LeVeaux'n?
-Ehdin tavata hänet. -Meillä on yhteinen kiinnostuksen kohde.
-Hänkin näyttää hyvältä punaisessa. -Hyvänen aika.
-Puhutteko konstaapelista? -Puhummeko, neiti Thatcher?
-Te taidatte olla ainoa, joka puhuu. -Se on totta.
-Minulla on paljon sanottavaa. -Se on todella viihdyttävää.
En voi uskoa, ettet ole vielä naimisissa, Rosemary.
Toivon muuttavani sen pian.
Suokaa anteeksi. En saisi puhua tästä edessänne.
-Voitte sanoa mitä haluatte edessäni. -Samoin.
Tai selkäni takana, jos haluatte. Olen näyttelijänä tottunut molempiin.
-Miten se on mahdollista? -Kiitos, Dottie.
Neiti Thatcher... Miten hyvin tunnette meidän Jackimme?
En niin hyvin kuin luulin.
Me olemme tunteneet toisemme melkein aina.
-Isämme olivat ratsupoliiseja yhdessä. -Miten onnekasta.
Jack ei tosin aina halunnut ratsupoliisiksi.
-Hän halusi maalariksi. -Jack?
-Maalariksi? -Kyllä.
Te olette tunteneet toisenne vain vähän aikaa.
-Anteeksi. -Kyniä, saippuaa, narua.
-Teillä on kiireinen päivä edessä. -Kyllä.
-Onko sinulla nälkä, Rosemary? -Voisin syödä hevosen.
-Se ei tosin olisi kovin naisellista. -Sitten tulet kanssani kahvilaan.
Miten ihanaa.
-Hän on tosi nätti. -Niin.
Mitä listallanne olikaan, neiti Thatcher?
-Kyniä, saippuaa ja... -Narua.
Olin vähällä unohtaa.
-Teille tuli kirje. -Kiitos.
Hyvä Beth, äitisi ja minä pelkäämme turvallisuutesi puolesta.
Julie kirjoitti koettelemuksistasi lainsuojattomien kanssa.
Se tuntuu aivan kamalalta. Siksipä hyvät uutiseni ovat sitäkin rohkaisevampia.
Briarcliffin yksityiskoulu on tarjonnut sinulle arvostetun opettajan viran.
Olisit henkilökunnan ensimmäinen nainen.
Neiti Thatcher.
Hei, Wyatt.
Kiitos. Ne olivat hyvin mielenkiintoisia, varsinkin teknillisen fysiikan kirja.
Luitko jo molemmat?
Hyvänen aika. Olen enemmän kuin vaikuttunut.
-Vanhempasi ovat varmasti ylpeitä. -Asumme äidin kanssa. Isä jätti meidät.
-Otan osaa. -Hän ei kuollut.
Hän hylkäsi meidät.
Me tulemme toimeen, mutta emme puhu paljon kirjoista kotona.
-Luen yleensä yksin. -Miksi?
-Äitisi hyväksyy varmasti lukemisen. -Me kaikki teemme kovasti töitä.
Aika ei tunnu riittävän paljon muuhun.
Vai niin. Etsin sitten kirjastostani jotain muuta, josta saattaisit pitää.
Kiitos, neiti Thatcher.
Onko tuo se poika, josta kerroit?
Hän luki kaksi yliopistotason kirjaa kahdessa illassa,
myös sen, jota en saanut itse luettua loppuun.
-Kaivos nielee taas yhden. -Ei, jos minä voin asialle jotain.
-Rosie, anna se takaisin. -Enkä. Ota se.
-Mennään kahville. -Onko sinulla mitään vahvempaa?
Hän osaa ilmeisesti ampua, kalastaa, esittää Shakespearea,
laulaa, soittaa kahta soitinta ja kiillottaa kenkiä.
-Onko mitään, mitä hän ei osaa? -Hän ei ole kovin hyvä jongleeraamaan.
Hän kolhi puolet omenoistani.
Hän on kolhinut jotain muutakin. Häpeän oikeasti mustasukkaisuuttani.
Mutta hän valtaa jokaisen huoneen, jossa hän on.
Hän on kiiltävä, uusi esine. Hän tummuu vielä.
-Siinä voi mennä kauan. -Tai ei.
Elizabeth, hänen ominaisuutensa voivat haihtua tuulen mukana.
Sinun ominaisuutesi ovat kestäviä.
-Olet hyväsydäminen ja uskollinen... -Kuin koira.
Tai tylsä opettaja, joka ostaa kyniä ja narua.
Jack tuskin on samaa mieltä. Hän sitä paitsi jätti hänet.
Hän itse asiassa jätti Jackin.
Olen ehkä sen takia niin järkyttynyt.
Tiedän, että hän särki Jackin sydämen.
Jos hän voi tehdä sen kerran, eikö hän voi voittaa sitä takaisin?
Mitä Jack sanoo?
Että se on mennyttä. Mutta se näyttää olevan myös nykyhetkeä.
Hän tuli takaisin vuoksesi. Hän päätti jättää Cape Fullertonin.
Nyt kun hän jää Coal Valleyyn, voit yrittää luoda luottamuksesi uudestaan.
Mikä sinulla on?
Sain kirjeen kotoa.
Perheeni on löytänyt minulle opettajan viran arvostetusta yksityiskoulusta.
Olisin ensimmäinen nainen, joka opettaa siellä.
Vai niin.
Aiotko ottaa sen?
Muutama päivä sitten olisin kieltäytynyt.
Entä nyt?
En ole enää niin varma.
Tulkitsinko väärin kutsumukseni, kun tulin tänne?
Voin vain neuvoa sinua seuraamaan sydäntäsi.
-Sydämeni toi minut Coal Valleyyn. -Toivottavasti se pitää sinut täällä.
Ehkä jonain päivänä olemme taas oikeassa kirkossa.
Mutta siihen asti -
Jumala on kanssamme täällä.
Kiitos kaikille. Ihanaa viikkoa ja Jumalan siunausta.
Kaikki naiset ovat pukeutuneet punaiseen.
-Olet näköjään luonut trendin. -Miten imartelevaa.
-Anteeksi keskeytys. -Ei se haittaa. Lopetimme juuri.
Voinko auttaa?
-Jack Thornton? -Kyllä.
Toin kenraalikuvernöörin kunniamaininnan -
Tolliverin jengin kiinniotosta ja palkkion Luoteisosien pankkiyhdistykseltä.
Tein vain työtäni konstaapeli O'Reillyn avulla.
Hän saa samankaltaisen palkkion.
Hyvin tehty!
-Olet mahtava! -Ansaitset sen.
-Hienoa! -Olemme iloisia puolestasi.
Pormestari ja minä olemme ylpeitä, että sinä olet konstaapelimme.
Se on minulle kunnia.
Elizabeth... En ole tainnut nähdä sinun käyttävän punaista aiemmin.
-Etkä tule enää näkemään. -Harmi. Se sopii sinulle.
Mutta melkein kaikki sopii sinulle.
-Miten ystävällistä. -Se on totuus.
Ellei...
-Ellei? -Ellet pidä minua vielä syyllisenä...
Mikä se olikaan? Ai niin.
-Kavaluuteen tai petokseen? -Katsoitko sen sanakirjasta?
Kysyin siltä fiksulta Weaverin pojalta.
En ehdi tarkistamaan juttuja. Suojelin kaupunkia rikollisilta.
Jack... Olemme hyvin ylpeitä sinusta. Palkkio oli todella ansaittu.
Voisit säästää sen maatilaan, josta unelmoit.
-Siitä on pitkä aika. -Ei siitä niin pitkä aika ole.
Muistatko, kun ratsastimme auringonlaskuun ja kuvittelimme tulevaisuutta?
Kuka olisi uskonut, että olisimme täällä?
No niin... Minun pitäisi varmaan aloittaa kierrokseni.
Anteeksi.
Jack, odota.
Hei, rouva Weaver. Minä olen Elizabeth Thatcher, lasten opettaja.
-Olisin halunnut jutella hetken. -Ilman muuta.
-Tulkaa sisään. -Kiitos.
-Istukaa alas, olkaa hyvä. -Kiitos.
Käyttäytyvätkö pikkuiseni hyvin koulussa?
Kyllä, he ovat sopeutuneet oikein hyvin. Haluaisin itse asiassa puhua Wyattista.
-Voi ei, mitä hän teki? -Ei, ei mitään.
Kyse on siitä, mitä hän voi tehdä.
Olen lainannut Wyattille kirjoja.
Ne ovat college-opiskelijoille tarkoitettuja tekstejä,
mutta hän lukee ne läpi kuin ne olisivat kuvakirjoja.
Tiede ja matematiikka ovat yhtä luonnollisia hänelle kuin hengittäminen.
Hän ymmärtää monimutkaisia teorioita hämmästyttävän hyvin.
En ole varma ymmärränkö...
Uskon, että Wyatt voi olla nero.
Jos hän saa tilaisuuden, hän kykenee tätä paikkaa paljon suurempiin asioihin.
Hän voisi olla seuraava Thomas Edison.
Haluaisin luvallanne hakea hänelle stipendiä -
Tiede- ja tekniikkayliopistosta. Olen melko varma, että hän saa sen.
Neiti Thatcher... Olen aina tiennyt, että Wyatt on terävä-älyinen.
Arvostan kiinnostustanne häneen,
mutta hän on päättänyt tehdä tiettyjä uhrauksia.
Olen perheemme ainoa mies nyt.
Tarvitsemme palkkani kaivokselta.
Vai niin.
Ehkä muutaman vuoden päästä, kun hänen veljensä voivat työskennellä kaivoksessa,
voimme harkita lisäopintoja.
Totta kai.
Toin hänelle lisää kirjoja, jos sopii.
Thomas Edisonin lempisitaattini on hänen ensimmäisen hehkulamppunsa esittelystä.
Hän sanoi: "Teemme sähköstä niin halpaa, että vain rikkaat polttavat kynttilöitä."
Olemme kiinni, herra Gowen.
En tullut tänne syömään.
Toimitin jo osuutenne viikoittaisista voitoista toimistoonne.
Kyllä, kiitos siitä.
Teittekö jotain hiuksillenne? Se sopii teille hyvin.
Teidän sopisi mennä.
Annoitte sen kansion herra Averylle.
Annoin sen konstaapelille, joka antoi sen Averylle uhkauksistanne huolimatta.
Se kansio kertoo vain puolet tarinasta.
Teidän pitäisi olla huolissanne toisesta puolesta.
Miksi?
Asianajajani on tuonut tietoja, jotka ovat melko tuhoisia -
miehenne muistolle ja nykyiselle tilanteellenne täällä.
Onko tämä uusi uhkaus vai sama? En pysy enää perässä.
Puhun suoraan.
Tämä on yhtiön kaupunki.
Yhtiö antaa toimeentulon teille ja kaikille asukkaille.
Oikea totuus siitä, mitä kaivoksessa tapahtui,
on jotain, jonka te ette halua paljastuvan.
Mutta minun on pakko tehdä se, jos te ja Bill Avery ette peräänny.
-Bluffaatte. -Tämä ei ole pokeripeli, Abigail.
Hyvä. Sitten ymmärrätte, miksi en luovu korteistani.
Ette voi pelotella minua enää.
Pyydän teitä lähtemään, herra Gowen. Saanen muistuttaa, että olen ratsupoliisi.
Minulla on oikeus pidättää teidät tarvittaessa.
Mistä?
Tutkinnan estämisestä ja todistajan ahdistelusta.
Tuhoan teidät.
Siinähän sinä olet.
-Sinulla on aina ollut hyvä sihti. -Olen ampunut ohi pari kertaa.
Minun vuoroni.
Vaikuttavaa. Unohdin, miten hyvä urheilija olet.
Muistatko viime kerran, kun ammuimme? Voitin sinut parhaassa kolmesta.
-Hämärästi. -Totta kai muistat.
Ampuuko Elizabeth? Vai lukeeko hän vain siitä romaaneistaan?
Kuule... Jollen tietäisi paremmin, sanoisin, että olet mustasukkainen.
Minä olen -
täysin mustasukkainen.
Olit joskus kokonaan minun.
Nyt minun pitää jakaa sinut ratsupoliisien ja luokanopettajan kanssa.
Kestän kyllä mitä tahansa... väliaikaisesti.
-Olet todella itsepintainen. -Näyttelijän täytyy olla.
-Hienon naisen ei tarvitse. -Kunpa se olisi totta.
Tiedän, että tarinamme ei päättynyt hyvin. Mutta tällä kertaa päättyy.
Jack... Meillä on tulevaisuus.
Siitä tulee jännittävä, arvaamaton ja täydellinen.
Kuten me aina uneksimme.
Olen pahoillani, mutta näen tulevaisuuteni vain Elizabethin kanssa.
Sitten minun pitää vain muuttaa mielesi. Tunnet minut, Jack.
Kun tähtäimessäni on jotain, saan sen aina.
Miksi ihmissuhteista tulee aina niin monimutkaisia?
Jack on sanonut välittävänsä minusta, ja minä olen päättänyt uskoa häntä.
Hänellä oli tunteita minua kohtaan ennen Rosemaryn tuloa.
Tunteet eivät katoa yhdessä yössä.
Nuori rakkaus on niin toiveikasta ja mutkatonta.
Mitä sille tapahtuu matkan varrella? Olen vain menettänyt päättäväisyyteni.
Olin tarpeeksi urhea tullakseni Coal Valleyyn.
Selviän jongleeraavasta, hevoselle hyppivästä pianistinäyttelijästä.
Jos Abigail jaksaa uskoa kaikkien koettelemustensa jälkeen,
jaksan minäkin.
Unohdinko kertoa, mitä kuulin Elizabethista?
-Mitä? -Hän on lähdössä.
-Miten niin lähdössä? -Hänelle tarjottiin töitä idästä.
Se on hyvin arvostettu virka.
Siitä on varmasti hyvin vaikea kieltäytyä.
Ehkä mustasukkaisuus on tehnyt minusta liian kovan.
Minun pitäisi olla parempi.
Ehkä ajan mittaan meistä voi tulla jopa ystäviä.
Tai ei.
Tekstitys: Sanna Autere