Din episoadele anterioare...
Sunt Julie, sora lui Elizabeth.
Femeia ta e la mine!
Jack!
- Dosarul îmi aparține. - Mi-ai ucis fiul și soțul.
Nu te pot împiedica să-ți urmezi visul.
Trebuie să pleci.
„Și, pentru prinderea bandei Tolliver,
Jack Thornton, de la Poliția Călare,
e considerat erou.”
Când se va întoarce Jack, o să vă curtească?
„Curtească” e o conjugare greșită a verbului „a curta”, Gabe.
Iar întrebarea e nepotrivită.
Dacă v-ar invita iar la cină, ar fi o întrebare potrivită?
Ați roșit, dră Thatcher.
Scuzați deranjul, doamnă.
Deranjul e bine-venit.
- Voi trebuie să fiți frații Weaver. - Da, doamnă.
- Bun venit la Coal Valley! - Wyatt, doamnă.
Eu sunt dra Thatcher.
Ne bucurăm să vă primim. Găsiți-vă locuri.
Găsește un loc.
Wyatt, nu e nevoie să stai tocmai în spate.
E un loc liber lângă mine.
Mulțumesc,
dar am venit doar să-mi conduc frații în prima zi de școală.
- Eu am terminat școala acum trei ani. - Câți ani ai?
- 16. - Omul cât trăiește învață.
Poți alege orice carte din bibliotecă.
Azi, vom învăța despre Thomas Edison,
una dintre cele mai strălucite minți contemporane.
Prezentat în 1877, acum aproape 30 de ani.
Știe cineva cum funcționează fonograful?
Wyatt?
Voiai să spui ceva?
În cuvinte simple, doamnă,
acul vibrează pe discul care se învârte și reproduce sunetele înregistrate.
Corect.
Ai învățat despre Edison la școala ta?
Nu, îmi place știința.
E clar că ai darul cunoașterii
și sper că vei continua să vii la ore.
Mulțumesc, doamnă, dar mâine încep munca în mină.
Îmi pare rău că pleci.
Cred că mi-a ajuns aventura la Coal Valley.
- Dar vei reveni? - Promit.
Pentru moment,
am nevoie de civilizație și de confortul de acasă.
- O baie fierbinte. - Coafeza mamei.
- Trăsura tatei. - Și o menajeră să curețe după mine.
- Și toaletă în casă. - Mai ales asta.
- Sigur nu vrei să te întorci cu mine? - Sunt sigură.
Trebuia să întreb.
Știu.
Și dacă Jack rămâne la Cape Fullerton?
Orice-ar fi, eu rămân aici.
- Te iubesc, surioară. - Și eu te iubesc.
- Fiți amabilă, aici e Coal Valley? - Da.
Unde e restul?
Mă tem că e doar ce vedeți.
Da...
- Încântător. - Poate fi.
- Sunt Elizabeth Thatcher. - Rosemary LeVeaux.
Încântată de cunoștință, dră LeVeaux.
- Și ce vă aduce aici? - Logodnicul meu.
Felicitări!
Poate că îl cunosc. E...
- Miner? - Doamne, nu!
Jack...
Iată-l! Jack!
Jack! Am ajuns!
Uită-te la tine...
Ești mai chipeș ca niciodată.
Iar tu arăți tare... sănătoasă.
Se vede că te-ai tuns singur. Norocul tău că mi-am adus foarfeca.
Vă las să povestiți.
Nu, Elizabeth... Elizabeth, stai!
Nu. Am spus eu ceva?
Ce cauți aici?
Am aflat unde ai fost detașat și trebuia să te văd.
Credeam că ești la New York.
Viața în teatru s-a dovedit a fi goală fără tine.
Nu asta ai spus ultima dată când am vorbit.
Dragă Jack, n-ar fi trebuit să mă despart de tine.
- Dar ai făcut-o. - Și am regretat în fiecare zi.
Dar acum sunt aici.
Rosemary, nu te poți aștepta ca, după doi ani, lucrurile să rămână la fel.
Doi ani, două ore...
Două minute?
E doar timp.
E o viață.
Evident, viața a mers înainte de atunci.
Dar sentimentele mele nu s-au schimbat.
Dacă ale tale s-au schimbat...
...va trebui să fac tot posibilul să le redobândesc.
Nu-mi vine să cred.
Cum a putut să nu-mi spună că e logodit?
- Recunosc că sunt la fel de surprinsă. - Nu știu ce să spun.
Jack a plecat să ducă banda Tolliver la proces,
apoi a sosit ea, a sosit și el...
A sărit în brațele lui
de parcă ar fi fost soți.
Jack a fost întotdeauna un om de onoare. Poate că lucrurile nu sunt așa cum par.
- Nici nu e așa de frumoasă. - Ba e.
- Am văzut altele mai frumoase. - Nu știi să minți, prietenă dragă.
Te-ar ajuta un biscuit cald?
Nu.
Poate zece.
Bine, Abigail. Mă duc în camera mea,
să mănânc.
Și dacă va veni Jack? Sunt sigură că o va face.
Spune-i că nu vreau să fiu deranjată.
- Dle sergent, cu ce te pot ajuta? - Tom, ea e dra Rosemary LeVeaux.
Are nevoie de o cameră pentru o noapte.
Dl Thornton vrea să spună că voi sta aici
până voi găsi o locuință permanentă. Asta ar putea însemna multe nopți.
E o cameră la capătul holului,
dar ar putea fi cam gălăgioasă, din cauza minerilor mutați de curând.
Zgomotul nu mă deranjează. Chiar îmi place.
Dacă zgomot cauți, vei fi dezamăgită de Coal Valley.
- Imposibil. Ești tu aici. - Camera 9.
Mulțumesc! Jack, mă conduci la cameră?
O găsești singură. E lângă camera 8.
- Stai la camera 8? - Dorm în arest.
- Ce tragic! - Ba e chiar comod.
- Dar ești singur. - Am un câine.
Dle inspector Avery, ați ajuns.
- Credeai că n-o să vin? - Nicio clipă.
- A trecut mult timp. - Așa e, Jack.
Din Academie, cred.
Aveai deja haina roșie, dar nu insigna.
Jack, am călărit drum lung.
Unde aș putea lua o masă decentă?
Curioasă întrebare! Cafeneaua lui Abigail Stanton.
- Vă pot ajuta? - Sper. Dna Stanton?
- Da. Ne cunoaștem? - Sunt Bill Avery.
Am venit din capitală, chemat de Jack Thornton.
E un drum lung.
Mâncarea mea e bună, dar nici chiar așa.
Abia aștept să încerc tot ce aveți în meniu.
Vă rog, luați loc!
Cu mare plăcere, numai să nu fie în șa.
- Cafea? - Vă rog.
- De unde îl știți pe Jack? - De când era în Academie.
- Sunteți polițist? - Inspector.
Sunt investigator judiciar.
Jack mi-a scris că ați găsit un dosar.
Permiteți-mi să vă ofer condoleanțele mele.
Mulțumesc.
Dnă Stanton, sunt aici să caut probe
împotriva Compnaiei Miniere de Nord-Vest,
pentru condițiile care au dus la moartea tragică a 46 de bărbați,
inclusiv a soțului și fiului dv.
Nici nu știți de când aștept să aud asta.
Din ziua dezastrului, îmi imaginez.
Și în fiecare zi, de atunci.
- Vreți să mă ajutați? - Da.
Elizabeth, nu știu dacă mă auzi, dar...
- Te rog, lasă-mă să-ți explic. - Jack!
Voi, polițiștii, aveți program foarte lung.
Sunt în timpul liber.
Știi cine nu e în timpul liber? Barmanul.
Condu-mă înapoi!
Cred că sunt mai în siguranță aici, cu tine, decât afară, amice.
Aici s-a produs deflagrația.
Compania spune că a astupat galeria pentru siguranță.
Convenabil pentru ei.
Recunosc că nu mă așteptam să te găsesc într-un oraș ca ăsta.
Nici eu. Locul ăsta a început să-mi placă.
Oamenii de aici sunt speciali.
Mă întorc după ce-mi fac rondul.
Cheamă-l pe Gowen!
Accesul în zonă e restricționat.
Voi presupune că ești un domn și îți voi cere să pleci.
Apreciez folosirea cuvântului „domn”, dle Gowen.
În domeniul meu, nu-l auzi prea des.
Bill Avery.
Am venit să investighez explozia produsă în mina dv.
Din ordinul cui?
Al Departamentului Judiciar din Poliția Călare.
E cam târziu să investighezi un dezastru care s-a produs acum șase luni.
Ei bine...
Au murit 46 de oameni. Nu-i așa?
Așa e.
Dacă vă pot ajuta cu ceva, nu ezitați să apelați la mine.
Puteți fi sigur de asta.
Bună ziua!
- Nu mă poți evita la nesfârșit. - Nu.
Doar până pleci la noul post din Cape Fullerton.
Nu plec la Cape Fullerton.
Patrick O'Reilly va ocupa postul de acolo. Familia i se va alătura.
Eu rămân în Coal Valley. Aici e locul meu.
Vocabularul zilei
Trădare Neîncredere
- Interesantă lecție! - Și utilă.
Scuză-mă, am uitat unul.
Perfidie
„Perfidie”? Nici nu vreau să știu ce înseamnă.
Nu vrei.
- Trebuie să înceapă ora, așa că... - Așa că voi vorbi repede.
Am fost logodit cândva.
Dar acum totul îmi pare ca dintr-o altă viață.
S-au schimbat atâtea de atunci. Eu m-am schimbat.
Și unul dintre motivele schimbării ești tu.
Dar, în toate discuțiile noastre,
n-ai pomenit nici măcar o dată de logodnica ta.
Fostă logodnică.
Ar fi trebuit să-ți spun...
Cred că n-am vrut să redeschid o rană veche.
Ea te-a rănit pe tine, nu invers?
- N-am invitat-o eu. - Și totuși iat-o!
O să înțeleagă că n-are rost.
Nu păreați să înțelegeți asta. Nici ea, nici tu.
Când ai trântit tu fereastra?
- Îmi era rece. - Simt că devii tot mai rece.
Mă tot întreb ce altceva ai omis să-mi spui.
Tu mi-ai spus chiar totul despre viața ta?
N-a fost atât de palpitantă.
Elizabeth,
știu că ți-ai pierdut încrederea în mine,
dar sper că te vei convinge, cu timpul, că sunt sincer.
Bună dimineața, copii!
- Bună dimineața, dră Thatcher! - Bună dimineața!
- „Perfidie”? - Caută-l în dicționar.
Bună, Wyatt!
- Bună! - Sunt Gem.
- Am reținut numele. - Da?
Gem înseamnă „nestemată”, nu se uită ușor.
- Prima zi în mină? - Dintr-un lung șir, doamnă.
- Luați loc, copii! - Nu sunt copil, dră Thatcher.
Sigur că nu ești. Scuzele mele, Gem.
Trebuie să nu uit că unii dintre voi veți pleca în lume, curând.
Iar unii, în mină.
Ți le împrumut.
- Din cărțile mele pentru facultate. - Vă mulțumesc. Abia aștept să le citesc.
După ce le termini, am și altele.
Aveți grijă la trepte.
Bine. Să aveți o zi bună.
Văzându-vă afară, mi-am amintit de soțul meu.
Nu ezita să dea o mână de ajutor.
- Am auzit că a fost un om bun. - Așa e.
Faptul că v-ați pierdut și fiul e de nedescris.
Și totuși, vorbesc atât de des despre asta.
Poate pentru a-i ține în viață.
Vor rămâne veșnic vii în amintirea dv. Deși știu că asta nu aduce alinare.
- Aveți soție și copii? - Nu.
Dar cred că aveți o viață plină de satisfacții.
Într-un fel. Deși mi-aș dori să am cui să-i împărtășesc gândurile mele.
Petrec mult timp singur sau cu necunoscuți.
De aceea mă bucur că lucrez din nou cu Jack. Și cu dv.
La acest caz.
Mă tem că mai mult am vorbit.
N-am observat.
- Mai doriți ceai, dle Avery? - Spune-mi Bill.
Și sper că-ți pot spune Abigail.
Mă tem că v-am dat o impresie greșită.
Ce impresie?
Nu obișnuiesc că discut probleme personale cu necunoscuți.
Înțeleg.
Asta e numai vina mea. Datoria mea e să fac lumea să vorbească.
- Sunt ca un... - Ventriloc?
Nu. Ar însemna că încerc să-ți atribui ceva ce n-ai spus, cred.
Avem același scop.
Dreptate pentru familia ta și pentru celelalte victime.
Și am de gând să-ți fac dreptate.
Atunci, poți să-mi spui Abigail.
Atunci, îmi mai dai plăcintă, Abigail?
Sigur că da.
Cred că asta te-ar interesa mai mult decât plăcinta.
După discuția noastră, am căutat în lucrurile lui Noah.
Am găsit asta într-un buzunar.
E un jurnal al concentrațiilor de metan și oxigen.
Așa am presupus și eu, dar nu știu de ce îl ținea.
Eu cred că știu. Îți mulțumesc că mi-l încredințezi.
Sper că nu am adus o probă împotriva lui Noah.
Și eu sper.
Acum scuză-mă, trebuie să-i duc un coș de bun-venit dnei Weaver.
- Un coș de bun-venit? - Da, e nou-venită în oraș.
- Îmi amintesc cât de singură m-am simțit. - Te-aș putea însoți.
Sigur ai lucruri mai importante de făcut.
Pot aștepta.
Adună probe împotriva noastră, împreună cu acel investigator.
Ce știi despre el?
Anul trecut, a închis mina Richmond.
Nu-l voi lăsa să facă asta aici.
Trebuie să-i oprim, până nu sapă prea mult.
Trimite telegrama asta la sediul central.
Vreau să-mi trimită cel mai bun avocat.
Cred că avem o problemă, dle Gowen.
E mult mai mult decât atât. E război.
- Doar astea au sosit? - Mă tem că da, dnă Ramsey.
Eu aș alege roșul. Îți scoate în evidență părul.
Așa mă gândeam și eu.
- Rosemary LeVeaux. - Dottie Ramsey.
- Sunteți cusătoreasă, dră LeVeaux? - Nu, sunt actriță.
Deși, uneori, îmi cos singură costumele.
Eu și soțul meu adorăm teatrul!
N-o să vă vină să credeți, dar întotdeauna am visat să joc.
Sigur că vă cred!
Cine nu și-ar dori să fie altcineva, măcar pentru o oră, două?
Așa e.
Așa că am făcut o reverență
și am fugit de pe scenă chiar în clipa când cădea cortina.
A fost prima mea chemare la rampă în New York, dar nu și ultima.
Dră Thatcher, ați cunoscut-o pe încântătoarea Rosemary LeVeaux?
Am avut plăcerea.
Eu și dra Thatcher avem o pasiune comună.
- Și lui îi stă bine în roșu. - Vai!
- Te referi la sergent? - La el ne referim, dră Thatcher?
Doar dumneata vorbești, dră LeVeaux.
Ai mare dreptate.
- Se pare că am multe de spus. - Și e fascinant.
Nu-mi vine să cred că nu ești măritată, Rosemary.
Sper că asta se va schimba cât de curând.
Iartă-mă că vorbesc despre asta în fața dumitale.
Poți spune ce dorești.
La fel și dumneata.
Sau pe la spate, dacă preferi. Ca actriță, sunt obișnuită.
- Cum e posibil? - Mulțumesc, Dottie.
Dră Thatcher, cât de bine îl cunoști pe Jack al nostru?
Nu așa de bine pe cât credeam.
Noi ne cunoaștem de o veșnicie, practic.
- Tații noștri au fost polițiști. - Ce noroc!
Da. Deși Jack nu și-a dorit întotdeauna să fie polițist.
- Voia să fie pictor. - Jack?
- Pictor? - Da.
Desigur, voi vă cunoașteți doar de puțin timp.
Scuzați-mă.
Creioane, săpun, ață.
- Ce zi plină te așteaptă! - Da.
- Ți-e foame, Rosemary? - De lup!
Deși nu se cade pentru o doamnă. Nu-i așa?
- Atunci, vii cu mine la cafenea. - Minunat!
- E tare drăguță. - Da.
Ce aveați pe listă, dră Thatcher?
- Creioane, săpun și... - Ață.
Era să uit!
- Ați primit o scrisoare. - Mulțumesc.
Dragă Beth, eu și mama ta ne temem pentru siguranța ta.
Julie ne-a scris despre calvarul îndurat la mâna hoților. E prea mult pentru noi.
Cu atât mai bună vestea pe care o am.
Academia Briarcliff din oraș
îți oferă un post prestigios de profesoară.
Ai fi prima femeie care predă acolo.
Dră Thatcher...
Bună, Wyatt!
Vă mulțumesc. Au fost foarte interesante,
mai ales cea de inginerie.
Deja le-ai citit pe amândouă?
Sunt cât se poate de impresionată. Ai tăi trebuie să fie tare mândri.
Doar mama. Tata ne-a părăsit.
Condoleanțele mele.
N-a murit, doamnă. Ne-a părăsit.
Ne descurcăm.
Dar nu prea vorbim despre cărți acasă.
Citesc pe ascuns.
De ce? Sunt sigură că mama ta aprobă cititul.
Cu toții muncim foarte mult.
Nu prea avem timp pentru altceva.
Înțeleg. Atunci, o să văd ce-aș mai putea găsi în biblioteca mea pe gustul tău.
Mulțumesc, dră Thatcher.
E băiatul despre care îmi vorbeai?
A citit două cărți pentru studenți în două seri.
Inclusiv cea pe care eu n-am reușit s-o termin.
- Mina mai ucide un vis. - Nu și dacă mă implic eu.
- Rosie! - Nu...
- Dă-mi-l! - Nu vreau.
Hai să bem o cafea.
Ai ceva mai tare?
Știe să tragă cu arma, să pescuiască, să recite din Shakespeare,
să cânte din gură și la două instrumente...
Și să lustruiască ghete.
- E ceva ce nu poate face? - Mai are de exersat jonglatul.
Mi-a lovit jumătate din mere.
A lovit mai mult de-atât.
Adevărul e că mi-e rușine de gelozia mea.
Dar ea domină orice încăpere în care se află.
E o atracție nouă, dar va păli.
- Asta ar putea dura mult. - Nu neapărat.
Elizabeth, calitățile ei sunt trecătoare.
Ale tale sunt statornice.
- Ești blândă și loială. - Ca un câine.
Sau ca o profesoară anostă, care cumpără creioane și ață.
Mă îndoiesc că Jack crede asta. Nu uita că a părăsit-o.
De fapt, ea l-a părăsit pe el.
Cred că asta mă neliniștește atât de tare.
Faptul că ea i-a frânt inima.
Dacă l-a cucerit cândva, n-ar putea s-o facă din nou?
Jack ce spune?
Că totul e de domeniul trecutului.
Dar mie mi se pare o chestiune foarte actuală.
Elizabeth, Jack s-a întors la tine.
A ales să nu rămână la Cape Fullerton.
Iar acum stă la Coal Valley
și veți avea ocazia să vă reclădiți încrederea.
- Ce e, Elizabeth? - Am primit o scrisoare de acasă.
Se pare că familia mi-a obținut un post de profesoară,
la o școală prestigioasă de acasă.
Aș fi prima femeie care predă acolo.
Înțeleg.
Îl vei accepta?
Acum câteva zile, aș fi spus nu.
Și acum?
Nu mai sunt atât de sigură.
Oare mi-am greșit vocația venind aici?
Nu-ți pot spune decât să-ți asculți inima.
Inima m-a adus la Coal Valley.
Atunci, sper să te țină aici.
Poate că, într-o bună zi, vom fi din nou într-o biserică adevărată.
Până atunci...
Dumnezeu e cu noi, aici.
Vă mulțumesc tuturor. Să aveți o săptămână binecuvântată.
Toate femeile din oraș poartă roșu.
Se pare că ai lansat o modă.
Mă flatezi.
- Scuzați deranjul, oameni buni. - Niciun deranj.
- Tocmai terminam. - Te pot ajuta, colega?
- Jack Thornton? - Da.
Guvernatorul îți trimite felicitări pentru capturarea bandei Tolliver
și o recompensă din partea Asociației Băncilor.
Mi-am făcut doar datoria, cu ajutorul sergentului O'Reilly.
Va primi și el o recompensă, la noul post.
Eu și primarul suntem foarte onorați că ești polițistul orașului.
Onoarea e a mea, dnă Ramsey.
Elizabeth...
Nu cred că te-am mai văzut purtând roșu.
N-o să mă mai vezi vreodată.
Păcat! Îți vine bine.
Dar ție orice îți vine bine.
- Foarte drăguț din partea ta. - Ăsta e adevărul.
- Deși... - „Deși”?
Încă mă crezi vinovat de... Cum se numea?
Da, perfidie.
Trădare sau înșelătorie.
Ai căutat cuvântul?
Nu, l-am întrebat pe Weaver, puștiul deștept. N-am timp.
Sunt ocupat să apăr orașul de infractori.
Jack, suntem așa de mândri de tine!
Iar recompensa e meritată.
Ai putea să-ți cumperi ferma la care ai visat mereu.
Asta a fost demult.
Nu atât de demult.
Ții minte când ne plimbam călare la apus și ne imaginam unde ne va duce viața?
Cine s-ar fi așteptat să ajungem aici?
Bine. Cred că trebuie să-mi încep rondul.
Scuzați-mă, doamnelor.
Jack, așteaptă!
Bună ziua, dnă Weaver!
Sunt Elizabeth Thatcher, profesoara.
Aș dori să vorbim puțin.
- Desigur. Intrați! - Mulțumesc.
- Vă rog să luați loc. - Mulțumesc.
- Micuții mei sunt cuminți la școală? - Da, se adaptează foarte bine.
Despre Wyatt aș vrea să vorbim.
- Nu! Ce-a făcut? - Nimic!
Dar poate face multe.
I-am împrumutat lui Wyatt cărți.
Texte avansate, pentru studenți,
dar el le-a devorat ca pe niște cărți cu poze.
Știința și matematica îi sunt la îndemână,
iar capacitatea lui de a înțelege teorii avansate e...
...uimitoare.
Nu cred că înțeleg.
Cred că Wyatt ar putea fi un geniu.
Dacă i se dă ocazia,
cred că e capabil de realizări mult peste nivelul acestui orășel.
Ar putea fi următorul Thomas Edison.
Cu permisiunea dv.,
aș dori să cer o bursă pentru el
la Colegiul de Știință și Tehnologie.
Sunt foarte sigură că va fi acceptat.
Dră Thatcher,
întotdeauna am știut că Wyatt are o minte ageră
și apreciez interesul pe care i-l arătați.
Dar el și-a asumat anumite sacrificii.
Sunt singurul bărbat rămas în familia noastră.
Ne trebuie salariul meu de miner.
Înțeleg.
Poate peste câțiva ani, când frații lui vor avea vârsta necesară
pentru a lucra în mină, își va continua educația.
Desigur.
Dacă nu vă deranjează, i-am mai adus câteva cărți.
Citatul meu preferat din Thomas Edison
a fost rostit când și-a prezentat primul bec.
A spus: „Vom face electricitatea atât de ieftină...”
- ...că numai bogații... - ...vor arde lumânări.
E închis, dle Gowen.
N-am venit să iau masa.
Ți-am dus la birou partea din profitul săptămânal.
Da, mulțumesc.
Ți-ai schimbat coafura? Îți stă foarte bine.
Ar trebui să pleci.
I-ai dat dosarul dlui Avery.
I l-am dat sergentului, care i l-a dat dlui Avery, în ciuda amenințărilor.
Acel dosar nu spune toată povestea
și asta ar trebui să te îngrijoreze.
De ce?
Avocatul meu a adus informații
care vor distruge amintirea soțului tău
și statutul tău în oraș.
E o amenințare nouă sau cea veche? Am pierdut șirul.
O să fiu cât se poate de clar.
Orașul aparține companiei.
Compania vă asigură traiul,
ție și tuturor celor din oraș.
Adevărul despre accidentul din mină
e unul pe care tu, personal, nu îl vrei făcut public.
Dar voi fi obligat să-l fac public, dacă tu și Bill Avery nu renunțați.
- E o cacealma. - Nu e un joc de pocher, Abigail.
Bine. Atunci, vei înțelege de ce nu mă arunc.
Nu mă mai poți intimida, dle Gowen.
Te rog să pleci, dle Gowen.
Și îți reamintesc că sunt polițist
și am autoritatea să te arestez, la nevoie.
Pe ce temei?
Obstrucționarea anchetei și hărțuirea martorului.
O să te distrug.
Aici erai!
Mereu ai fost un țintaș bun.
Am ratat de câteva ori.
E rândul meu.
Impresionant!
Am uitat ce sportivă bună ești.
Îți amintești ultima partidă de tir?
Te-am bătut din trei focuri.
- Vag. - Sigur că-ți amintești!
Elizabeth trage cu arma?
Sau doar citește despre arme în romane?
Dacă nu te-aș cunoaște, aș spune că ești geloasă.
Sunt...
...foarte geloasă.
Ai fost cândva doar al meu.
Acum trebuie să te împart nu doar cu poliția,
ci și cu o învățătoare.
Desigur, pot suporta orice, temporar.
- Ești atât de insistentă. - O actriță nu poate fi altfel.
- Nu și o doamnă. - Aș vrea să fie adevărat.
Știu că nu ne-am despărțit în condiții bune, dar acum va fi altfel.
Jack, avem un viitor.
Va fi interesant, imprevizibil și perfect.
Așa cum am visat noi mereu.
Îmi pare rău, Rosie,
dar nu-mi văd viitorul decât alături de Elizabeth.
Atunci, o să te fac să te răzgândești.
Și mă cunoști, Jack.
Atunci când țintesc ceva, nu ratez niciodată.
De ce relațiile se complică întotdeauna?
Jack a spus că ține la mine și aleg să-l cred.
Ținea la mine înainte să sosească Rosemary,
iar sentimentele nu dispar peste noapte.
Dar iubirea e atât de simplă și de plină de speranță, la început.
Ce se pierde pe drum?
Mi-am pierdut determinarea, atâta tot.
Dacă am avut curajul să vin la Coal Valley,
n-o să mă sperie o actriță care jonglează, cântă la pian și sare pe cai.
La urma urmei, dacă Abigail nu și-a pierdut speranța, după tot ce-a îndurat,
nici eu n-o voi pierde.
Am uitat să-ți spun ce am aflat despre Elizabeth?
- Ce anume? - O să plece.
Stai puțin! Ce vrei să spui?
I s-a oferit un post pe Coasta de Est.
Unul foarte prestigios, din ce-am auzit.
Ceva greu de refuzat, presupun.
Poate că gelozia m-a făcut prea aspră.
Ar trebui să mă ridic deasupra ei.
Poate, cu timpul, vom deveni chiar prietene.
Sau nu.