Tidigare på When Calls the Heart:
Jag är Julie Thatcher, Elizabeths syster.
Jag har din kvinna, Mountie!
Jack.
-Den akten tillhör mig. -Du mördade min son och min man.
Jag kan inte vara den som hindrar dig att följa dina drömmar.
Du måste gå.
"Och för hans gripande av Tolliver-gänget,
blir Jack Thornton från de ridande poliserna i nordväst hyllad som hjälte."
Kommer Mountie Jack vakta upp dig när han kommer tillbaka?
"Vakta upp" är en felaktig användning av verbet "att uppvakta", Gabe.
Och en oanständig fråga.
Om han bjuder ut dig på middag igen, blir det en anständig fråga då?
Du rodnar, miss Thatcher.
Ursäkta att vi stör, ma'am.
Det uppskattas.
-Ni måste vara Weaver-grabbarna. -Ja.
Välkomna till Coal Valley.
Wyatt, ma'am.
Och jag är miss Thatcher. Det gläder oss att ha er här.
Hitta några platser.
Hitta en plats.
Wyatt, du behöver inte sitta så långt bak.
Det finns en tom stol här.
Tack, men jag ska bara passa mina bröder under deras första dag.
Jag blev klar för tre år sedan.
Hur gammal är du?
-Sexton. -Det finns alltid något vi kan lära.
Välj gärna en bok från biblioteket.
Idag ska vi studera Thomas Edison,
en av vår tids smartaste sinnen.
Introducerad 1877, ungefär för 30 år sen.
Vet någon av er hur fonografen fungerar?
Wyatt?
Fanns det något du ville säga?
Ma'am, med enkla termer, när skivan roterar, vibrerar nålen
för att återge det inspelade ljudet.
Det stämmer.
Studerade du Edison på din andra skola?
Nej, jag gillar bara vetenskap.
Du har en begåvning för kunskap, jag hoppas att du fortsätter komma.
Tack, ma'am, men jag börjar jobba i gruvorna i morgon.
Jag hatar att du ska åka.
Jag känner att jag har gett Coal Valley nog med spänning.
Men du kommer tillbaka?
Jag lovar.
Men nu behöver jag modern civilisation
och bekvämligheterna där hemma.
Som ett varmt bad.
Mammas hårfrisörska.
-Och pappas vagn. -Och en städerska.
Och inomhustoa.
Speciellt det.
Säkert att du inte återkommer?
Jag är säker.
Jag var tvungen att fråga.
Jag vet.
Tänk om Jack stannar i Cape Fullerton?
Jag stannar här vilket som.
-Jag älskar dig, syster. -Jag älskar dig med.
Ursäkta mig.
-Är det här Coal Valley? -Ja, det är det.
Var är resten?
Du tittar på det.
Jaha...
-Charmerande. -Det kan det vara.
Jag är Elizabeth Thatcher.
-Rosemary LeVeaux. -Trevligt att träffas, miss LeVeaux.
Vad för dig hit?
Min fästman.
Grattis.
Jag kanske känner honom.
Är han...
...en av gruvarbetarna?
Herregud, nej.
Jack.
Där är han. Jack!
Jack. Jag är här.
Titta på dig.
Stiligare än någonsin.
Och du ser väldigt...
...hälsosam ut.
Du har klippt dig.
Du har gjort det själv. Som tur var tog jag med en sax.
Okej.
-Jag ska låter er prata. -Nej, Elizabeth.
Elizabeth, vänta.
Nej, var det något jag sa?
-Vad gör du här? -Jag fick reda på var du var stationerad
och var tvungen att träffa dig.
Jag trodde du var i New York.
Det visade sig att teaterlivet är tomt utan dig.
Det var inte vad du sa sist vi pratades vid.
Jag skulle aldrig gjort slut med dig.
Men det gjorde du.
Och jag har ångrat det varje dag sedan dess.
Men jag är här nu.
Rosemary, du kan inte förvänta dig att allt är det samma
-efter två år. -Två år, två timmar...
...två minuter?
Det är bara tid.
Det är en livstid.
Visst har...
...vi levt våra liv sedan dess.
Men mina känslor har inte förändrats.
Och om dina har det...
...så tänker jag göra vad som än krävs för att vinna tillbaka dem.
ABIGAIL'S CAFE ÄR ÖPPET
Jag kan inte tro det.
Hur kan han inte berätta att han var förlovad?
Jag är lika förvånad.
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Jack har varit iväg för att skipa rättvisa för Tolliver-gänget,
sedan anlände hon, sen anlände han,
och hur hon hoppade in i hans armar,
det var som att de redan var gifta.
Jack har alltid varit hedervärd.
Saker är kanske inte vad de verkar vara.
Hon är inte ens särskilt vacker.
Jo, det är hon.
Jag har sett vackrare.
Du är en god vän, men en dålig lögnare.
Skulle en varm bulle få dig att må bättre?
Nej.
Men kanske 10.
Okej, Abigail, Jag är på mitt rum.
Och äter.
Och om Jack kommer, vilket han kommer göra?
Säg att jag inte vill bli störd.
Konstapeln, vad kan jag göra för dig?
Tom, detta är miss Rosemary LeVeaux.
Hon behöver ett rum för en natt.
Det mr Thornton menade att säga
var att jag ska bo här tills jag hittar ett mer permanent boende,
vilket kan dröja många nätter.
Det finns ett rum i slutet av korridoren,
men det kanske är lite högljutt, då de nya gruvarbetarna flyttade in...
Ljud stör mig inte.
Jag njuter av det.
Om det är oljud, så kommer Coal Valley bli en besvikelse.
Hur då? Du är här.
-Rum 9. -Tack.
Jack, kan du visa mig till mitt rum?
Du hittar det. Det är bredvid rum 8.
-Bor du i rum 8? -Jag sover i fängelset.
Så tragiskt.
-Det är ganska bekvämt. -Men ensamt.
Jag har en hund.
Inspektör Avery, du kom hit.
-Trodde du inte det? -Jo.
-Det var länge sen. -Ja, det var det, Jack.
Sedan akademin, tror jag.
Du hade den röda jackan, men inte brickan än.
Jack, jag har ridit ett tag.
Kan jag äta en god måltid i närheten?
Intressant att du säger det.
Abigail Stantons café.
-Kan jag hjälpa dig? -Jag hoppas det.
Mrs Stanton?
-Ja. Känner vi varandra? -Jag är Bill Avery.
Jag är från Capital City på Jack Thorntons befallning.
Det är en lång ridtur.
Min mat är god. Vet är inte om den är så god.
Jag vill prova allt på din meny.
-Sätt dig. -Så länge det inte är på en häst,
så gör jag det gärna.
-Kaffe? -Gärna.
-Hur känner du Jack? -Från hans dagar på akademin.
-Så du är en Mountie? -Jag är en inspektör.
En kriminalteknisk utredare.
Jack meddelade mig angående akten du hittade.
Och jag är otroligt ledsen för din hemska förlust.
Tack.
Mrs Stanton, jag är här för att bygga ett fall
mot Pacific Northwest Mining Company
för de farliga förhållanden som orsakade 46 mäns död,
inklusive din man och din son.
Du vet inte hur länge jag har väntat på att höra någon säga det.
Sedan katastrofen, antar jag.
Och varje dag sedan dess.
Kan du hjälpa mig?
Ja.
Varsågod.
Elizabeth.
Jag vet inte om du kan höra mig...
men låt mig förklara.
Jack.
Ni Mounties jobbar sent.
Tja...
-Jag jobbar inte. -Vet du vem som jobbar?
Bartendern i saloonen.
Följ mig tillbaka, då.
Det är säkrare här inne med dig än där ute, kompis.
Det var här explosionen inträffade.
Bolaget sa att de spikade igen schaktet av säkerhetsskäl.
Vad lämpligt.
Jag måste säga att jag aldrig föreställde mig dig i en sån här stad.
Inte jag heller.
Man gillar det efter ett tag.
Folket...
...de är speciella.
Jag kommer efter min rundtur.
Hämta Gowen.
Detta är ett avstängt område.
Jag antar att du är en gentleman och ber dig att gå.
Jag uppskattar ordet "gentleman", mr Gowen.
Jag hör inte det ofta i mitt arbete.
Bill Avery.
Jag är här för att utreda explosionen som inträffade i din gruva.
På vems order?
Den rättstekniska avdelningen hos den ridande polisen i nordväst.
Det är sent att utreda en katastrof som inträffade för mer än sex månader sedan.
Tja...
Fyrtiosex män är väl fortfarande döda?
Ja, det är de.
Bara säg till om jag kan hjälpa till.
Det kan du vara säker på.
God eftermiddag.
Du kan inte undvika mig för alltid.
Nej.
Bara tills du tar ditt nya jobb i Cape Fullerton.
Jag ska inte till Cape Fullerton.
Patrick O'Reilly har tagit posten. Hans familj ska följa med honom.
Jag ska stanna här i Coal Valley.
Det är här jag hör hemma.
-En intressant lektion. -Och värdefull.
Ursäkta mig, jag missade ett.
Perfiditet
"Perfiditet."
Jag vill inte ens veta vad det är.
Nej, det vill du inte. Klassen börjar strax, så...
Så jag ska prata fort.
Jag brukade vara förlovad, men det var ett annat liv.
Så mycket har förändrats sedan dess.
Jag har förändrats.
En anledning till varför jag förändrats är du.
Men under alla våra konversationer
missade du att nämna din fästmö.
Före detta fästmö.
Jag skulle ha berättat.
Jag ville väl inte öppna ett gammalt sår.
Så hon sårade dig, inte tvärtom?
-Jag bad inte henne komma. -Ändå är hon här.
Tills hon inser att det är poänglöst.
Hon verkade inte inse det igår kväll. Inte du heller.
Du menar när du stängde fönstret hårt?
-Jag var kall. -Och du blir kallare.
Jag funderar bara på vad mer du inte har berättat.
Finns det inte saker i ditt liv som du inte har berättat?
Jag är säker på att mitt liv är mindre dramatiskt.
Elizabeth.
Jag vet att du förlorat en del tilltro.
Jag hoppas du kommer att inse att mitt hjärta talar sanning.
God morgon, barn.
-Kan du komma hem till mig efter skolan? -God morgon.
-Hej. -Emma, här borta.
Perfiditet?
Slå upp det.
Hej, Wyatt.
-Hej. -Det är Gem.
-Jag minns. -Gör du?
Du är en ädelsten.
Inte lätt att glömma.
Första dagen i gruvan?
Den första av många, ma'am.
Okej, barn, sätt er.
-Jag är inget barn, miss Thatcher. -Självklart inte. Förlåt, Gem.
Jag måste komma ihåg att vissa av er ska ge er ut i världen snart.
Och vissa till gruvan.
Till dig, som ett lån.
-Collegeböcker från min samling. -Tack, ma'am.
-Jag ser fram emot att läsa dem. -Jag har fler när du är klar.
Här, här.
Se upp där.
Okej.
Ha en bra dag.
Du påminde mig om min framlidna man där ute.
Han missade aldrig en möjlighet till att hjälpa.
-Jag hörde att han var en bra man. -Det var han.
Att förlora honom och din son, det...
...obeskrivligt.
Ändå pratar jag om det ofta.
För att hålla dem vid liv på något sätt.
De kommer alltid att leva kvar i dina minnen.
Men det är ingen tröst.
-Har du fru och barn? -Nej.
Men livet du lever måste vara så tillfredsställande.
På vissa sätt.
Jag önskar jag hade någon att dela mina tankar med.
Jag tillbringar mesta tiden med främlingar.
Därför är det trevligt att jobba med Jack igen. Och dig.
Det här fallet.
Jag är rädd att vi pratat mer än vi har arbetat.
Det märkte jag inte.
Mer te, mr Avery?
Det är Bill.
Hoppas jag kan kalla dig Abigail.
Jag är rädd att jag gett dig fel intryck.
Vad skulle det vara för intryck?
Jag pratar vanligtvis inte om personliga saker med främlingar.
Jag förstår.
Det är mitt fel.
Det är en del av mitt jobb att få folk till att prata...
-Det är som att jag är en... -Buktalare?
Nej, det skulle betyda att jag försöker sätta ord i munnen på dig.
Vi vill ha samma sak.
Rättvisa för din familj och för de som lidit.
Och jag tänker se till att det händer.
Då får du kalla mig Abigail.
Kan jag få lite mer paj, Abigail?
Ja, det kan du.
Det här intresserar nog dig mer än pajen.
Jag gick igenom Noahs personliga saker efter att vi pratades vid.
Jag hittade den i en av hans fickor.
Detta är en journal...
...med metangas- och syrenivåer.
Jag antog det. Jag vet inte varför han hade den.
Det vet jag.
Tack för att du gav den till mig.
Jag hoppas jag inte har blandat in Noah på något sätt.
Inte jag heller.
Om du kan ursäkta mig,
så måste jag leverera en välkomstkorg till mrs Weaver.
-En välkomstkorg? -Ja, hon är ny i stan.
-Jag minns hur ensamt det kan vara. -Jag kanske kan gå med dig.
Du har säkert viktigare saker för dig.
De kan vänta.
Hon jobbar med utredaren för att bygga ett fall mot oss.
Vad vet du om honom?
Han stängde ner Richmond-gruvan förra året.
Det tänker jag inte låta hända här.
Vi måste hindra det här innan de gräver djupare.
Skicka det här till huvudkontoret.
Jag ska be dem skicka sin bästa advokat.
Låter som trubbel, mr Gowen.
Vi är långt förbi trubbel.
Detta är krig.
Är det allt som kom?
Tyvärr, mrs Ramsey.
Jag skulle tagit den röda. Den passar ditt hår.
Precis vad jag tänkte.
Rosemary LeVeaux.
Dottie Ramsey.
Är du en sömmerska, miss LeVeaux?
Nej, skådespelerska.
Men jag har sytt egna kostymer.
Min man och jag älskar teater.
Du kommer inte tro det, men jag har alltid drömt om att skådespela.
Självklart tror jag på det.
Vem skulle inte vilja vara nån annan, om bara i en timme eller två?
Så sant.
Så jag bugade...
...och sprang av scenen när gardinerna hissades ner.
Det var min första inropning i New York, men inte min sista.
Åh, miss Thatcher, har du träffat den charmerande Rosemary LeVeaux?
Jag har haft nöjet.
Miss Thatcher och jag delar ett gemensamt intresse.
Han ser också bra ut i rött.
Herregud.
Pratar ni om konstapeln?
Gör vi det?
Du är den enda som pratar, miss LeVeaux.
Du har så rätt.
Jag verkar ha mycket att säga.
Och det är så underhållande.
Jag kan inte tro att du inte är gift än, Rosemary.
Jag hoppas ändra på det snart.
Förlåt mig.
Jag borde inte prata om det här framför dig.
Du kan säga vad du vill framför mig.
Du med.
Eller bakom min rygg, om du föredrar det.
Som skådespelerska är jag van vid både och.
Hur kan det vara möjligt?
Tack, Dottie.
Miss Thatcher?
Hur väl känner du vår Jack?
Inte lika bra som jag trodde.
Vi har känt varandra i en evighet.
-Våra pappor var Mounties tillsammans. -Vilket sammanträffande.
Ja, men Jack ville inte alltid bli en Mountie.
-Han ville bli en målare. -Jack?
-En målare? -Ja.
Ni har förstås bara känt varandra ett kort tag.
Ursäkta mig.
Pennor, tvål, snöre.
-Oj, du har en fullbokad dag. -Ja.
Är du hungrig, Rosemary?
Jag kan äta en häst.
Men det vore väl inte så elegant?
Följ med mig till caféet, då.
Så underbart.
Hon är väldigt vacker.
Ja.
Vad var det du hade på listan, miss Thatcher?
-Pennor, tvål, och... -Snöre.
Jag glömde nästan.
Du har fått brev.
Tack.
Kära Beth, din mor och jag är oroliga för din säkerhet.
Julie berättade om din hemska upplevelse med de laglösa,
och jag är rädd att det är för mycket för oss.
Vilket gör mina goda nyheter ännu godare.
Briarcliff Prep Academy här i stan har erbjudit dig
en prestigefylld lärarposition.
Du blir den första kvinnan som de anställer.
Miss Thatcher.
Hej, Wyatt.
Tack.
De var intressanta, speciellt den om teknisk fysik.
Har du redan läst båda två?
Herregud.
Jag måste säga att jag är imponerad.
-Dina föräldrar måste vara stolta. -Det är bara min mor.
Pappa lämnade oss.
Jag är så ledsen.
Han dog inte, ma'am.
Han lämnade oss.
Vi klarar oss...
...men vi pratar inte mycket om böcker hemma.
Jag läser mest ensam.
Varför?
Din mamma gillar säkert att du läser.
Vi jobbar hårt.
Det finns inte tid för något annat.
Jag förstår.
Jag ska gå igenom mitt bibliotek och se om det finns nåt mer du kan gilla.
Tack, miss Thatcher.
Är det grabben du berättade om?
Han läste två universitetsböcker på två kvällar,
inklusive en jag inte klarade av själv.
Gruvan sväljer en till.
Inte om jag får bestämma.
-Rosie. Ge tillbaka den. -Nej. Kan du ta den?
Nu tar vi en kopp kaffe.
Har du något starkare?
Tydligen kan hon skjuta, fiska, recitera Shakespeare...
...sjunga, spela två instrument...
...och putsa skor.
Finns det något hon inte kan?
Hennes jonglering är inte så bra.
Hon stötte hälften av mina äpplen.
Det är inte allt hon har stött.
Jag skäms för min svartsjuka.
Men hon tar över varje rum hon går in i.
Hon är ett skinande nytt föremål.
Hon mister sin glans.
-Det kan dröja länge. -Eller inte.
Elizabeth, hennes kvaliteter kan blåsa iväg med vinden.
Dina är stabila.
Du är godhjärtad och lojal...
Som en hund.
Eller en tråkig skollärarinna som köper pennor och snöre.
Jag tvivlar på att Jack håller med.
Dessutom lämnade han henne.
Hon lämnade honom.
Det är nog det som gör mig orolig.
Vetskapen om att hon krossade hans hjärta.
Och om hon kunde göra det, kan hon inte vinna tillbaka det igen?
Vad säger Jack?
Att det är det förflutna.
Men de ser ut att vara nutiden.
Elizabeth, han kom tillbaka för dig.
Han tackade nej till Cape Fullerton.
Nu när han bor i Coal Valley,
har ni en chans att åter bygga upp er tillit.
Elizabeth, vad är det?
Jag fick ett brev hemifrån.
Det verkar som att min familj har skaffat ett lärarjobb till mig
på en prestigefylld skola där hemma.
Jag blir den första kvinnan som undervisat där.
Jag förstår.
Ska du tacka ja?
För ett par dagar sedan hade jag sagt nej.
Och nu?
Nu är jag lite mindre säker.
Kan jag ha missförstått min kallelse med att komma hit?
Jag kan bara säga till dig att följa ditt hjärta.
Det var mitt hjärta som tog mig till Coal Valley.
Då hoppas jag att det håller mig här.
En dag kanske vi är tillbaka i en riktig kyrka.
Men tills des...
... är Gud med oss.
Här.
Tack, allihopa.
Ha en underbar vecka, och Gud välsigne er.
Alla kvinnor i stan verkar bära rött.
Du verkar ha startat en trend.
Smickrande.
Ursäkta att jag stör, gott folk.
Du stör inte. Vi är klara.
Kan jag hjälpa dig, Mountie?
-Jack Thornton? -Ja, sir.
Å guvernörens vägnar har jag lovord
för gripandet av Tolliver-gänget, och en belöning för din tjänst
från Northwestern Banking Association.
Jag gjorde bara mitt jobb med konstapel O'Reillys hjälp.
Han får en liknande belöning på sin nya post.
Bra jobbat, Mountie Jack.
-Du är så fantastisk. -Välförtjänt.
-Bra jobbat. -Så glad för din skull.
Borgmästaren och jag är så hedrade över att du är vår konstapel, Jack.
Äran är min, mrs Ramsey.
Elizabeth.
Jag tror inte att jag sett dig bära rött förr.
-Det kommer du inte igen. -Vilken skam.
Det passar dig.
Men å andra sidan passar allt dig.
-Vad snällt av dig. -Det är sant.
Om inte...
-Om inte? -Du tycker att jag är skyldig till...
Vad var det igen?
Just det.
Perfiditet,
-svek eller förräderi? -Slog du upp det?
Nej, jag frågade den smarta Weaver-grabben.
Jag hinner inte slå upp saker. Jag skyddade staden från brottslingar.
Jack.
Vi är så stolta över dig.
Och en belöning, så välförtjänt.
Du kan spara till ranchen du alltid drömt om.
Det var för länge sedan.
Det var inte så länge sedan.
Minns du våra ridturer vid solnedgången
och föreställa oss var vi skulle vara om ett par år?
Vem skulle trott att det skulle bli här?
Okej.
Jag antar att jag borde påbörja min patrullrunda.
Ursäkta mig, damer.
Jack, vänta.
Hej, mrs Weaver.
Jag är Elizabeth Thatcher, barnens lärarinna.
Jag vill gärna prata med dig.
Självklart.
-Kom in. -Tack.
-Snälla, sitt. -Tack.
Uppför mina barn sig i skolan?
Ja, de anpassar sig väl.
Det är Wyatt jag vill prata om.
-Åh, nej, vad har han gjort? -Nej, inget alls.
Det är vad han kan göra.
Jag har lånat ut böcker till Wyatt.
Avancerade böcker som är menade för collegestudenter,
men han läser dem som om de vore bildböcker.
Vetenskap och matte är lika naturligt för honom som att andas är för resten av oss,
och hans förståelse av avancerade teorier är...
Den är otrolig.
Jag förstår inte.
Jag tror att Wyatt kan vara ett geni.
Och om han får chansen,
så tror jag att han kan göra större saker än det här stället.
Han kan bli nästa Thomas Edison.
Men din tillåtelse, mrs Weaver,
vill jag ansöka om ett stipendium å hans vägnar,
till College of Science and Technology på östkusten,
och jag är ganska säker på att han skulle komma in.
Miss Thatcher...
Jag har alltid vetat att Wyatt har varit smart,
och jag uppskattar ditt intresse, men...
...han har valt att göra vissa uppoffringar.
Jag är den enda mannen i vår familj, miss Thatcher.
Vi behöver min check från gruvan.
Jag förstår.
Kanske om några år, när hans bröder kan jobba i gruvan,
kan vi prata om vidareutbildning.
Självklart.
Jag tog med några fler böcker, om det är okej.
Mitt favoritcitat från Thomas Edison
är från när han demonstrerade sin första glödlampa.
Han sa: "Vi ska göra elektricitet så billig
-att bara de rika kommer bränna ljus." -"Att bara de rika kommer bränna ljus."
Vi har stängt, mr Gowen.
Jag kom inte för att äta.
Jag har redan levererat din del av veckans vinst.
Ja, tack för det.
Gör du något nytt med håret? Det ser bra ut.
Och du borde gå.
Du gav akten till mr Avery.
Jag gav den till konstapeln, som gav den till mr Avery trots dina hot.
Akten berättar bara halva historian.
Det är den andra halvan du borde oroa dig för.
Varför det?
Min advokat har hittat information som kan vara förgörande
till både minnet av din man och din nuvarande situation här.
Är detta ett nytt hot, eller samma? Jag har tappat räkningen.
Låt mig vara tydlig.
Det här är en bolagsstad.
Bolaget försörjer dig och alla andra i den här staden.
Sanningen om vad som verkligen hände i gruvan
är något som du personligen inte vill se avslöjas.
Men jag tvingas göra det...
...om du och Bill Avery inte backar.
Du bluffar.
Detta är inte ett pokerparti, Abigail.
Bra.
Då förstår du när jag inte lägger mig.
Du kan inte skrämma mig längre, mr Gowen.
Jag ber dig att gå, mr Gowen.
Och jag vill påminna dig om att jag är en Mountie,
med rätt att gripa dig vid behov.
Av vilken anledning?
Du hindrar en utredning och trakasserar ett vittne.
Jag ska förgöra dig.
Här är du.
Du har alltid haft bra sikte.
Jag har missat ett par gånger.
Min tur.
Imponerande.
Jag hade glömt hur bra du var.
Minns du sist vi sköt?
Jag vann bäst av tre.
Svagt.
Klart du gör.
Skjuter Elizabeth?
Eller läser hon bara om det i sina romaner?
Du vet...
...om jag inte visste bättre skulle jag säga att du är svartsjuk.
Jag är...
...absolut svartsjuk.
Jag brukade ha dig för mig själv.
Nu måste jag inte bara dela dig med Mounties,
men även med en lärarinna.
Jag står ut med allt...
...temporärt.
Du är så ihärdig.
Det måste jag som skådespelare.
Inte som en dam.
Jag önskar att det vore sant.
Jag vet att det inte slutade väl mellan oss.
Men det kommer det den här gången. Jack...
...vi har en framtid.
Och den kommer bli spännande...
...och oförutsägbar och perfekt...
...precis som vi alltid drömde om.
Ledsen, Rosie, men den enda framtiden jag ser för mig själv är Elizabeth.
Då får jag väl ändra på din åsikt.
Och du känner mig, Jack.
När jag siktar på något...
...så får jag det alltid.
Varför blir relationer alltid så komplicerade?
Jack har sagt att han tycker om mig...
...och jag väljer att tro honom.
Han hade känslor för mig innan Rosemary anlände,
och känslor försvinner inte över en natt.
Men ung kärlek är så hoppfull och okomplicerad.
Vad är det som försvinner på vägen?
Jag har förlorat mitt beslut.
Jag var modig nog att komma till Coal Valley.
Jag klarar av en jonglerande, piano- spelande, hästhoppande skådespelerska.
Om Abigail kan ha tro efter allt hon gått igenom,
så kan jag också ha det.
Glömde jag att berätta vad jag hörde om Elizabeth?
Vad?
Hon ska flytta.
Vänta. Vad menar du med det?
Hon blev erbjuden ett jobb på östkusten.
Ett prestigefyllt ett, hör jag.
Något som nog är väldigt svårt att tacka nej till.
Svartsjukan kanske redan har gjort mig för hård.
Jag borde vara bättre än så.
Vi två kanske till och med kan bli vänner.
Eller inte.
Undertexter: Sami Rusani