Tidligere på When Calls the Heart:
Hyggelig, Miss LeVeaux.
-Hva bringer deg hit? -Forloveden min.
Du kjenner knapt Elizabeth Thatcher.
Dette er krig. Jeg skal ruinere deg.
Jeg fikk et tilbud om å undervise ved en prestisjetung skole hjemme.
Jeg blir her. Det er her jeg hører hjemme.
Er det sant at du skal flytte hjem?
-Ryktene går fort her til bys. -Jeg fikk et tilbud.
Familien min står bak. De er bekymret.
Det er forståelig gitt alt som har skjedd.
Og skjer.
Jeg har tenkt mye på dette.
Og du og Rosemary har en fortid sammen.
-Og mye til felles. -Det er ikke sant.
-Det virker slik. -Elizabeth.
En mann glemmer ikke bare en kvinne han har fridd til.
Du må tenke nøye over følelsene dine før du tar en avgjørelse.
Hvis det er det du vil, så.
Det er det.
Er det en blekksprut?
-Det er en komet. -Komet?
Får jeg lov?
La meg tenke.
Kometer har haler, sant?
Faktisk er det bare fordampede partikler og støv.
-La oss kalle det en hale. -Takk, Mr. Van Gogh.
-Jeg kan legge til et stjernebilde. -Fjern heller en konstabel
-før elevene kommer. -Så du kan ta æren for tavla?
God morgen, barn.
Se på Mountie Jacks kunstverk før dere setter dere.
Han liker komplimenter.
I motsetning til Miss Thatcher som ikke liker dem.
Selv om hun fortjener dem.
Skolen har begynt, Mr. Thornton.
Hvis du vil snakke, må du rekke opp hånda, som alle de andre barna.
-Kan jeg få lov til å gå? -Ja.
Takk, Miss Thatcher.
-Greit. Skal vi begynne? -Ja.
Når vi hører "astronomi",
så tenker vi på planeter og stjerner og ting langt unna.
Men hvert 75. år seiler noe unikt forbi på stjernehimmelen.
Den heter Halleys komet.
En gang i nærmeste fremtid kan vi se opp på himmelen
og se en brennende komet passere over Coal Valley i sin bane rundt solen.
-Hvordan vet vi når vi må se opp? -Det vet vi ikke helt.
Kometer er ikke som diligencer, de har ingen ruteplan.
Så jeg foreslår at vi alle holder utkikk,
som betyr at hver kveld før dere legger dere,
må dere se opp på himmelen, mot fjellene.
Kan pappa se den fra himmelen?
Det tror jeg nok at han kan.
Og alle de andre fedrene? Kan de se den?
Alle de vi har mistet våker over oss.
Akkurat som Gud.
Og vi kan føle at de er her med sin kjærlighet og veiledning.
Det kommer ikke til å endre seg.
Ok, barn. Tilbake til stjernehimmelen.
Kan dere se for dere en tid
når menn kan reise ut i verdensrommet?
Hvorfor ikke en kvinne?
Beklager forstyrrelsen. Jeg forsov meg.
Huff og huff.
Jeg kan ikke huske sist jeg så slikt et trist publikum.
-Dette er ikke et publikum, Miss LeVeaux. -Hva er det da?
Det er et klasserom.
Hvem sier at lærere ikke kan være underholdende?
Så du er lærer nå, i tillegg til alle de andre yrkene dine?
Jeg underviste i musikk en liten stund i New York.
New York? Hvordan er det der?
Om kvelden fylles Times Square med musikk og lys
og folk, selv ved midnatt.
Og byggene er så høye at de rører himmelen.
Som er det vi lærer om, stjernehimmelen.
Og vi burde fortsette.
Men jeg skulle jo til å fortelle dem om Coney Island.
-Fortell oss! -Ja.
-Kom igjen. -Fortell, fortell!
Miss Thatcher?
-Vær så snill? -Vær så snill, Miss Thatcher?
-Kan vi høre om Coney Island? -Jeg vil.
-Det føles som jeg har blitt erstattet. -Det er umulig.
Jeg er redd Halley ikke har en sjans mot Rosemarys komet.
Brenner ikke kometer ut?
Ikke før de setter fyr på alt rundt seg.
Apropos fyr og flamme, innbiller jeg meg ting,
eller blir du penere for hver dag som går?
Du innbiller deg ting.
Og litt sminke.
Og håret ditt og denne kjolen.
-Og blomster på kafeen. -En gave fra Bill.
Han er der så ofte og tenkte det ville muntre stedet opp.
Det er nok den eneste grunnen.
Kanskje du ikke bare sørger fortiden, men ser mot fremtiden også?
Kanskje. Men vi må ikke glemme hvorfor han er her.
-Wyatt. -Hallo, Miss Thatcher.
-Mrs. Stanton. -Hallo, Wyatt.
-Skal du jobbe på en søndag? -Vi trenger pengene.
Jeg tok Wendell Backus sitt skift.
-Han er syk. -Så snilt av deg.
Luften der nede er vanskelig å puste for noen av de eldre.
-Jeg kom for å gi disse tilbake. -Takk.
-Trenger du flere? -Jeg har ikke hatt tid til å lese.
Når du får tid igjen, kan du låne hva du vil.
Disse stykkene er fra eksplosjonens startsted.
Brennmerkene viser at metangassnivåene var for høye.
Som betyr at de mennene ble sendt i døden.
Det ser slik ut.
Takk for at dere kom hit på en søndags ettermiddag.
Vi er spente på å høre hvorfor du innkalte til møte.
Da jeg mistet beinet mitt, trodde jeg at jeg hadde mistet alt.
Det jeg egentlig mistet var motet.
Jeg kan ikke jobbe i den gruven lenger,
men jeg tror jeg har funnet en annen måte å være nyttig på.
Som noen av dere vet, pleide jeg å være en ganske flink snekker.
Så jeg tok meg den frihet
å tegne noen planer
for en ny kirke og skole.
Hvis alle spleiser på materialene,
så kan jeg bygge dem så Coal Valley kan bli som før.
En by med en ordentlig kirke og en skole som ikke er på saloonen.
Dette er en flott idé.
Men jeg er redd ingen har mye å avse.
Jeg har iallfall ikke.
Jeg forstår det, siden jeg er i samme situasjon,
men et sted må vi begynne.
Jeg tror Mr. Millers plan er nøyaktig hva denne byen trenger.
Og jeg er sikker på at selskapet...
...gjerne kommer med en donasjon.
For en storsinnet gest, Mr. Gowen.
Takk, Mrs. Ramsey, men en storsinnet gest ville vært...
...å kjøpe alle materialene og å betale Mr. Miller for arbeidet.
Dessverre...
...må vi bruke pengene våre på å bekjempe denne fjollete etterforskningen.
En etterforskning er ikke fjollete når 46 menn har mistet livet.
En ufattelig tragedie.
Men jeg kan ikke annet enn å lure på om Mr. Averys dømmekraft påvirkes...
...av deres nyslåtte vennskap.
Dine fornærmelser og bestikkelser skal ikke tie meg.
Vil vi gjenoppbygge vår by med en bestikkelse?
Hvis vi tar de pengene, så eier gruven oss mer enn de allerede gjør.
Gruven eier oss allerede.
Husene vi bor i, gaten vi går på, til og med din kafé, sant?
I det minste får vi et skikkelig sted å tilbe.
Og en skikkelig skole uten gruvearbeidere som forstyrrer.
Jeg tror at barn kan lære overalt, om de er på en skole eller i en saloon.
Abraham Lincoln lærte i en tømmerhytte.
Den som tar over etter deg er kanskje uenig.
Tar over?
Jeg bare antok det... siden du skal dra.
-Er det sant? -Miss Thatcher!
Nei. Det...
Det er sant at jeg ble tilbudt en stilling, men jeg...
Når skulle du si noe?
-Hun skulle visst ikke det. -Hvem skal undervise oss?
James, ingenting er avgjort.
Du kom jo nettopp. Du sa du skulle se på kometen med oss.
-Og jeg skal det, James. -Jeg vil ikke at du skal dra.
-Bill, går det bra? -Hva skjedde?
Jeg fikk et lite uønsket besøk i gruven. De tok alle bevisene mine.
-Så du hvem det var? -Nei, de hadde masker.
-Ok. Kan du se til ham? -Selvsagt.
-Jeg blir med deg. -Du er skadet.
-Jeg er fortsatt sjefen din. -Jeg skal nevne det i rapporten min.
Dette kuttet bak øret ditt er dypt. Jeg tror du må sy.
Jeg går langt for å få deg til å passe på meg.
-Er du flink med nål og tråd? -Jeg har sydd mine egne gardiner.
-Hva med å sy mennesker? -Det finner vi vel ut av.
Jeg skal hente sysakene.
Jack?
Å, deg. Så spennende.
Du bør bli vant til meg.
Greit. Vær slik.
Og du bør også bli vant til meg.
Jack.
Fant du dem?
Jeg mistet sporet. Det er for mørkt til å lete nå.
-Jeg er glad du er trygt tilbake. -Var du bekymret?
Men allikevel står du her, midt på natten og venter.
Hvis du må vite det, så...
-...ser jeg etter Halleys komet. -Halleys komet.
Vet du hvor mange ganger jeg har hørt den unnskyldningen?
-Kanskje jeg var litt bekymret. -Bare litt?
Pass deg.
Jeg hørte hva som skjedde på bymøtet.
-Så trist. -Takk.
Jeg vil at du skal vite...
...at jeg støtter deg om du velger å bli her eller ikke.
Du fortjener å undervise på en ekte skole. Ikke i en... saloon.
Men jeg har tro på at vi får et skolehus snart.
Skolehuset betyr ikke noe for meg. Det er barna.
Denne byen trenger deg.
Ikke bare byen.
Det begynner å bli sent. Jeg burde nok gå inn.
Så klart.
-God morgen, Wyatt. -God morgen, Miss Thatcher.
-Har du et øyeblikk? -Selvsagt.
Jeg har noe å vise deg.
Hvordan fungerer den?
Milde måne.
Så fantastisk. Hvor fikk du tak i denne?
-Jeg lagde den. -Gjorde du?
Jeg fikk ideen fra fysikkbøkene dine, og grammofonen.
Hvis jeg kan lage en større versjon,
kan det hjelpe å sirkulere luften i gruven, så folk kan få puste.
Kanskje til og med forhindre en ny ulykke ved å ventilere støvet og gassene.
Og bladene er laget av tre, så det er ikke fare for å slå gnister.
Jeg tok sannelig ikke feil av deg. Du er en unik, ung mann.
-Har du vist dette til noen? -Bare til mor. Hun begynte å gråte.
-Hun ble sint? -Nei.
Glad. Skjønner du noe av det?
Noen ganger gråter vi kvinner når vi er glade...
...noen ganger når vi er triste, og noen ganger helt uten grunn.
Så gråting kan være positivt, negativt eller ikke bety noe?
Nettopp.
-Jeg kommer aldri til å forstå kvinner. -Jeg tror de fleste menn føler det samme.
Med din tillatelse
har jeg lyst til å sende telegram til min fars patentadvokat.
Vi kan få konstabelen til å fotografere den for oss.
Takk, Miss Thatcher.
Takk, jeg holder plass til deg.
Et smil er alltid positivt.
-Her. -Kom.
Kan jeg sitte med deg?
Jeg må sjekke.
Gjemmer du deg bak pulten?
Mr. Avery.
Det ser ut til at du har blitt skadet.
Ikke lat som du er overrasket. Jeg ville bare si
-at truslene dine ikke stopper meg. -Jeg er ikke overrasket.
Og var det nok en ubegrunnet beskyldning?
Hva er jeg skyldig i nå?
Hvis magefølelsen min har rett, dine lakeiers overfall og tyveri.
Jeg har ikke lakeier. Og jeg råder ikke over folket her.
Jo, det gjør du.
Hvis du stenger denne gruven, får ikke mennene betalt.
Hvis ikke de får betalt, har de ikke råd til mat.
Det er motivasjon nok til at folket her vil bli kvitt deg.
Jeg skal bevise at det var deg.
Slik jeg skal bevise at du visste at sjakten var farlig.
-Å, det blir noe makk. -Jeg liker makk. De kan brukes som agn.
-Og jeg tror jeg snart har noen på kroken. -Sett i gang, da.
Men det eneste som kommer til å skje er at du sårer Abigail Stanton.
Folket her til bys ser opp til henne.
Det hadde jo vært trist om det skulle endre seg. Ikke sant?
Pass deg, Mr. Gowen.
Med mindre du skal arrestere ham, så foreslår jeg at du slipper ham.
Se det, du har jo lakeier.
Si meg noe, gutter.
De støvlene der, ble dere gitt de av sikkerhetsbyrået?
Så snille dere er.
Har dere noen ønsker?
Jeg har lyst til å fremføre en sang...
...som ble spilt da jeg ble fridd til av en mann jeg pleide å elske.
Og fortsatt elsker.
Likte du ikke sangen?
Jo, før.
Da den betydde noe.
-Vi må ta en prat. -Gjerne.
Om Elizabeth.
Eller vi kan sitte her i trivelig stillhet.
Jeg har tenkt.
Og jeg kan ikke nekte for at å se deg her sjokkerte meg.
Du er noe for deg selv, Rosie.
En gang var du alt jeg ville ha og det er vel bare naturlig at...
At gamle minner kommer tilbake.
-Men jeg og Elizabeth, vi har et forhold. -Hva slags forhold?
Jeg vet ikke, men jeg har lyst til å finne ut av det.
Kan virkelig et sant forhold avspores så lett
-av min tilstedeværelse? -Du kan avspore en hær.
Du kjenner knapt Elizabeth Thatcher.
Jack, meg og deg, vi har kjent hverandre alltid.
Jeg har også tenkt.
Og jeg innså at det eneste som føles ekte for meg er deg.
Tviler du på meg?
-Du var alltid flink til å spille. -Takk.
-Det var ikke et kompliment. -Jeg velger å se det som et.
Har du sagt dette til henne?
Nei. Ikke ennå.
Frem til du gjør det, så bærer jeg et lite håp.
Er det ikke det Coal Valley handler om? Håp?
Jeg har noe spennende å fortelle dere.
Takket være sjenerøsiteten til en anonym giver,
begynner vi arbeidet på Coal Valleys nye kirke og skole i morgen.
Jeg antar vi har Mr. Gowen å takke for dette?
Jeg kan ikke si hvem som ga pengene,
men jeg føler at jeg må si at det ikke var Mr. Gowen.
-Elizabeth? Var det din far? -Nei, det var det ikke.
Men jeg tror det var fra noen som er like sjenerøse,
og med mye mindre penger å avse.
Betyr ikke "anonym" anonym lenger?
Du ga bort belønningen din?
-Alt sammen? Til en kirke? -Og en skole.
Det er jo så...
Storsinnet.
Tre seiersrop for konstabelen.
Hipp, hipp, hurra!
Nei, sett dere. La oss ikke gjøre for mye av det.
Det var bare jobben min.
Og finnes det noe bedre formål for belønningen
enn å hjelpe menneskene i Coal Valley...
...som alle betyr så mye for meg. Særlig én person.
Takk, Jack.
Og sjenerøsiteten din har gjort meg enda mer glad i deg.
Kan jeg tilby min egen takk til konstabelen?
Ikke bare har du gjort...
...byen vår tryggere, men byen vår har også blitt bedre med deg.
Siden vi alle er samlet her, har jeg en kunngjøring.
Dessverre er det en trist meddelelse.
Men jeg synes at det må sies.
Dette er Mr. Gentry. Han er selskapets advokat
og han er i besittelse av dokumenter som jeg ikke ville offentliggjøre,
men Mrs. Stanton har tvunget meg.
Å jaså, Mr. Gowen?
Tvang jeg deg til å kjøpe folks stillhet eller til å angripe Mr. Avery?
Kan ikke Mr. Avery tale for seg selv?
Mr. Avery har dratt for å hente dommeren som skal stille deg for retten.
Så bra.
Men det er ikke jeg som skal stilles for retten.
Disse dokumentene beviser at ansvaret
for den fryktelige tragedien som skjedde oss...
...tilhører én mann.
Noah Stanton.
Din mann var oppsynsmann.
Det var hans avgjørelse å lede de mennene i gruven,
selv om han visste det var utrygt.
Det ville Noah aldri ha gjort.
-Du går over streken, Gowen. -La dommeren avgjøre det.
Jeg startet dette, ikke Mrs. Stanton,
og jeg skal se til at bevis tas til følge, ikke rykter og beskyldninger.
Jeg vet at dere vil tro Mrs. Stanton.
Hun er snill og sjarmerende og lager verdens beste rundstykker.
Men mannen hennes var uforsiktig.
Det var derfor han fikk sparken fra gruven han jobbet for før Coal Valley.
Han fikk ikke sparken.
Han sluttet fordi arbeidsforholdene
-var elendige. -Det står noe annet her.
Da er de dokumentene forfalsket.
Du vet at din manns lønn stod i forhold til mengden kull
som mennene hentet ut av gruven. Den sjakten var rik på kull.
Noah brydde seg ikke om penger. Spør hvem som helst.
Kanskje du ikke visste det, men mannen din stod i gjeld. I dyp gjeld.
Desperasjon kan få en mann til å være uforsiktig.
Noah Stanton... var desperat etter penger.
Desperat nok til å lede sine menn...
...og sin egen sønn, inn i den gruven, og til deres død.
Kjære Coal Valley...
...hvilken beskjed ønsket Noah Stanton å sende
da vi fant denne etter ulykken?
Det som engang var et håpets symbol...
Tilgi meg, pappa
...kan nå sees som en tilståelse.
Dere kjente Noah.
Det var ikke den ting han ikke ville gjort for dere.
Sannheten vil komme ut. Vit at Gowen ikke kommer til å vinne.
Han har allerede vunnet.
Så du slik de så på meg?
-Som om ikke de kjente meg. -Du skal få si ditt i retten.
Jeg ber om at du har rett.
Fordi nå føles det som om jeg mister alt på nytt.
Du mister ikke meg.
Du er en sann venn.
-Kanskje den eneste jeg har. -Nei. Du har mange venner. Vent og se.
De kommer til å stå ved din side når den tid kommer.
Jeg er ikke så sikker.
Noah snakket om å kjøpe et jordstykke. Han ville starte sin egen bedrift.
Det beviser ikke noe.
Med mindre det fikk ham til å gjøre noe uventet.
Jeg fikk ikke møte Noah.
Men ut fra alt jeg har hørt, var han en pålitelig og anstendig mann.
Det må du tro.
Dommeren hadde en sak i Cooperville.
-Han kommer med diligencen i morgen. -Dommer Farrell, forhåpentligvis?
-Nei, dessverre. Dommer Black. -Jedidiah Black?
-Jeg kjenner dessverre til ham. -Si meg, er historiene om ham sanne?
Han dømte en mann til døden.
Mannen kom løpende mot ham for å angripe, og han trakk våpen og skjøt.
Han er like rask til å dømme som han er til å trekke våpen.
La oss håpe han dømmer riktig.
I går klarte Gowen å overbevise halve byen om at Noah Stanton hadde skyld i ulykken.
Jeg går til Abigail.
-Hvordan går det med deg? -Jeg har hatt det både bedre og verre.
Jeg hørte hva som skjedde med Gowen. Beklager at jeg ikke var der.
Har du lyst til å sitte? Som du kan se, kan du sitte hvor du vil.
Når sannheten kommer ut, og det gjør den, så får du fullt hus igjen.
Så fullt at du må åpne et ekstra rom.
Akkurat nå ville jeg gitt alt for bare én kunde.
Du har meg.
Og du har meg.
Og meg.
Jeg vet ikke med dere, men jeg er sulten.
-Tusen takk. -Ikke takk oss.
Det er du som må lage maten.
Jeg kan hjelpe.
-Er du kokk? -Nei.
-Men du er ikke lege, og du sydde meg. -Så sant.
Jack? Kan vi ta en prat?
Ja.
Selv om du alltid ser ut til å høre noe annet enn det jeg sier.
Så la meg snakke.
I fjor var jeg i et teaterstykke. I hovedrollen.
Og jeg spilte en kvinne som elsket en annen kvinnes mann.
Rollen passet meg aldri, og jeg var lettet da den var over.
Sier du at opptredenen din i Coal Valley er over?
La oss bare si at teppet har gått ned. For denne akten, iallfall.
Så du drar med diligencen i morgen?
Med mindre noe eller...
...noen stopper meg.
Jeg er lei for det, Rosemary.
Jeg også.
Der er hun.
Kjære vene.
Enten er dere tidlige, eller så er jeg for sen.
Vi ville komme før deg.
Tror dere hun liker det?
Dagene varer ikke lenge, Dagene fylt av vin og roser
Ut av en tåkete drøm
Dukker stien midlertidig opp Så forsvinner den
I en drøm
Det diktet leste vi min første uke her.
Det er...
Det er Halleys komet.
Så fin!
Dette er fra alle sammen.
VI ER GLAD I DEG, MISS THATCHER
DU LYSTE OPP LIVENE VÅRE
Triste eller glade tårer, Miss Thatcher?
Begge deler.
Jeg er så glad i dere.
Og dere har lært meg mer enn dere kan vite.
Men jeg vil at dere skal vite at jeg har... tatt en avgjørelse.
Jeg skal ikke dra fra dere. Verken nå eller siden.
Vi er glad i deg også, Miss Thatcher.
Blir du her på grunn av oss eller på grunn av Jack?
Det sømmer seg ikke å spørre om sånt, Gabe.
Da er det Mountie Jack.
Barn.
-Jeg kan lukte håp. -Det og litt kullstøv.
Velkommen til Coal Valley.
Jeg er konstabel Jack Thornton, dette er Abigail Stanton.
Hyggelig å ha truffet deg, miss.
Ma'am, Jedidiah Black.
Vi kjenner ryktet ditt, dommer.
Dessverre er det meste av det sant.
Stanton, hva?
-Du er en av enkene? -Ja, sir.
En av mange, og vi har ventet på å bli hørt i retten.
Dagen har kommet.
Jeg kan ikke love at du vil like resultatet.
-Det kan jeg gå god for. -Lenge siden sist, om jeg husker riktig.
-Ikke lenge nok. -Bærer du ennå nag over et slag poker?
-Bare til jeg vinner dem tilbake. -Det kan ta sin tid.
-Har du en vitneliste? -På rommet mitt.
Du burde hente den. Nå.
Jeg gjør det. Jeg skulle den veien uansett.
Takk, Abigail. Den ligger i vesken min.
Dommer?
Jeg håper du hadde en fin tur.
Jeg kom meg ut av Cooperville i live, så det var ikke bare negativt.
-Men ikke så positivt heller? -Rettferdigheten seiret.
Det er det som betyr noe.
-Venter du noen? -Ja. Alltid.
Man får mange fiender i dette yrket.
-Har dere en saloon her? -Ja.
-Poker? -Vi har det også.
Rettsaken begynner kl. 08. Nøyaktig kl. 08.
I dag er dagen!
Black, tiden er ute for deg...
Visstnok synes ikke lillebroren hans at rettferdigheten seiret.
Fengsle ham, konstabel. Og ta ham til retten i morgen.
Elizabeth?
-La oss ta en gåtur. -Har gåturen et formål?
Ja.
Jeg har tenkt litt og lest litt. Faktisk lånte jeg en historiebok av deg.
Jaså?
Visste du at bare én av 27 presidenter har vært ungkarer?
James Buchanan.
Men kan du fortelle meg en av Buchanans store prestasjoner?
Faktisk anses hans håndtering av Sørstatenes løsrivelse
som en av tidens verste president-tabber.
-Nettopp. -Nettopp?
Ja, kanskje hans dårlige dømmekraft kom av at han ikke var gift.
Nei. Det var fordi han sympatiserte med Sørstatene.
-Er det noe du ikke vet? -Jeg vet ikke hvorfor vi snakker om dette.
-Jo, det vet du. -Du skal stille til presidentvalg?
-Er det en avskjedsgave? -Vi kom ikke hit for å ta farvel.
Åpn den.
-Har du tegnet dette? -Det er en liten hobby jeg har.
Det er vanskelig for meg å si hva jeg føler.
Jeg er ikke så modig som alle tror.
Jo, det er du.
Jeg har tenkt nøye over forholdet vårt, slik jeg lovet.
Og jeg kommer alltid til samme konklusjon.
Det er deg.
Du er min eneste.
Jeg vet at jeg sa at jeg ville støtte deg uansett hva du velger,
men jeg mente det ikke.
Ikke dra.
Jeg skal ikke noe sted.
Det er her jeg hører hjemme.
Så jeg har bestemt meg for å gjøre dette stedet til mitt hjem.
Jeg har nok vanskelige dager foran meg. Og uvisse dager.
Men jeg har tro på at ekte lykke venter meg her i Coal Valley.
For hva er vel livet om ikke en blanding av sorg...
...underverk...
...håp...
-...og glede? -Se!
Elizabeth.
Jeg ville bare si at tross alt som har skjedd...
-...så ønsker jeg deg alt godt. -Og jeg deg.
-Kanskje vi kan skilles som venner? -Det kan vi.
Skal du tilbake til New York?
-En dag. -Hvor skal du, da?
Enn så lenge flytter jeg til et penere rom her.
Hva mener du?
Borgermesteren har sagt ja til en teatergruppe.
-Her? -Ja.
Er det ikke flott? Jeg blir værende i Coal Valley.
-Vi kommer til å se mye til hverandre. -Flott.
Tekst: Lise McKay