Din episoadele anterioare...
Îmi pare bine, dră LeVeaux.
- Ce te aduce aici? - Logodnicul meu.
Abia dacă o cunoști pe Elizabeth Thatcher.
Asta înseamnă război. Te voi ruina.
Mi s-a propus un post de profesoară la o școală prestigioasă din orașul meu.
Eu rămân. Aici e locul meu.
E adevărat că ai acceptat un post de profesoară în est?
- Veștile circulă repede în oraș. - Am o ofertă, nimic mai mult.
Familia mea e de vină. Își fac griji pentru mine.
E de înțeles, după tot ce s-a întâmplat aici.
Și încă se întâmplă.
M-am gândit mult la asta.
Tu și Rosemary vă cunoașteți de mult.
- Și aveți multe în comun. - Nu e adevărat.
- Ba este, din câte văd. - Elizabeth...
Un bărbat nu trece atât de ușor peste o cerere în căsătorie.
Vreau să te gândești bine la sentimentele tale,
înainte să iei o decizie pe care s-o regreți.
Dacă asta vrei, o să mă gândesc.
Asta vreau.
Aia e o caracatiță?
- E o cometă. - Cometă?
Îmi dai voie?
Să vedem...
Nu...
Cometele au coadă. Așa e?
De fapt, doar praf și vapori.
Să-i zicem „coadă”.
Mulțumesc, dle Van Gogh.
Pot să adaug și o constelație.
Mai bine te retragi, până nu vin elevii mei.
Ca să te lauzi tu cu desenul meu?
Bună dimineața, copii!
În timp ce luați loc, admirați opera polițistului Jack.
Îi plac complimentele.
Spre deosebire de dra Thatcher, pe care complimentele o jenează.
Deși le merită din plin.
A început ora, dle Thornton.
Dacă ai ceva de spus,
te rog să ridici mâna, ca toți ceilalți copii.
- Îmi permiteți să ies? - Da.
Mulțumesc, dră Thatcher.
Bine. Începem?
Da!
Când ne gândim la astronomie,
ne gândim la planete și stele, lucruri îndepărtate.
Dar, o dată la 75 de ani, ceva deosebit străbate cerul nopții.
Se numește cometa Halley.
În curând, ne vom uita pe cer
și vom vedea o cometă luminoasă deasupra orașului, înconjurând Soarele.
- Când să ne uităm? - Nu știm exact.
Cometele nu au program fix, ca diligențele.
Așa că sugerez să fim cu ochii-n patru.
În fiecare noapte, înainte de culcare, uitați-vă pe cer,
în direcția munților.
Tata o poate vedea din Rai?
- Sunt sigură că poate. - Și ceilalți tați?
Ei o pot vedea?
Toți cei dragi, pe care i-am pierdut, veghează asupra noastră.
Așa cum veghează Dumnezeu.
Și putem simți pretutindeni iubirea și îndrumarea lor.
Iar asta nu se va schimba.
Să revenim la cer, copii.
Vă imaginați un viitor
în care omul va putea călători în spațiu?
De ce nu și femeia?
Scuze de deranj. M-am trezit târziu.
Vai! N-am mai văzut de mult un public atât de trist.
- Acesta nu e un public, dră LeVeaux. - Atunci, ce e?
E o clasă.
De ce n-ar fi o profesoară captivantă?
Acum ești și profesoară, pe lângă celelalte ocupații?
Am predat muzica o vreme, la New York.
New York? Cum e acolo?
Seara, Times Square e plină de muzică, lumini
și oameni, chiar și la miezul nopții.
Iar clădirile sunt atât de înalte, că ating cerul.
Tocmai asta studiem acum...
Cerul! Trebuie să reluăm lecția.
Tocmai voiam să le vorbesc despre Coney Island.
- Spuneți-ne! - Da!
Spuneți-ne!
- Dră Thatcher? - Vă rugăm, dră Thatcher!
- Spuneți-ne despre Coney Island. - Da, vreau!
- Simt că am fost înlocuită. - Nu e cu putință.
Mă tem că Halley a fost eclipsată de cometa Rosemary.
Cometele sunt mistuite de foc.
Nu înainte de a da foc la tot ce le stă în cale.
Apropo de focuri,
mi se pare mie sau devii mai frumoasă cu fiecare zi care trece?
E imaginația ta. Și puțin machiaj.
Și coafura, rochia și florile din cafenea?
Le-am primit de la Bill.
Vine foarte des și s-a gândit că ar lumina localul.
Sunt sigură că ăsta e singurul motiv.
Poate că nu doar plângi trecutul, ci privești și spre viitor.
Poate. Dar nu putem uita de ce a venit aici.
- Wyatt! - Bună ziua, dră Thatcher.
- Dnă Stanton... - Bună.
- Lucrezi duminica? - Familia mea are nevoie de bani.
Am preluat tura lui Wendell Backus.
- E bolnav. - Foarte frumos din partea ta.
Unii mineri mai în vârstă nu pot respira aerul din mină.
- Am venit să vi le returnez. - Mulțumesc. Mai vrei altele?
Nu prea mai am timp să citesc, doamnă.
Când ai timp, biblioteca mea îți stă la dispoziție.
Mulțumesc.
Aceste fragmente provin de la locul exploziei.
Urmele de ardere arată un nivel excesiv de metan în galerie.
Înseamnă că acei oameni au fost trimiși la moarte sigură.
Așa pare.
Vă mulțumesc tuturor că ați venit în această după-amiază de duminică.
Suntem curioși de ce ne-ați adunat aici, dle Miller.
Da...
Când mi-am pierdut piciorul, am crezut că am pierdut tot.
Dar nu-mi pierdusem decât curajul.
Nu mai pot lucra în mină,
dar cred că am găsit o altă cale de a mă face folositor.
Unii dintre voi știu că mă pricepeam la bătut cuie.
Așa că mi-am permis să schițez planuri
pentru o nouă biserică și o școală.
Dacă putem dona cu toții bani pentru materiale,
le pot construi, pentru ca orașul să redevină ce a fost.
Un oraș cu o biserică adevărată și elevi care nu învață la cârciumă.
E o idee minunată.
Dar mă tem că nimeni nu-și permite să contribuie.
Eu, una, nu pot.
Înțeleg, sunt în aceeași situație.
Dar trebuie să începem de undeva.
Cred că planul dlui Miller e exact ce-i trebuie orașului.
Compania sigur ar fi mai mult decât bucuroasă să facă o donație consistentă.
Ce gest mărinimos, dle Gowen!
Mulțumesc, dnă Ramsey, dar un gest mărinimos ar fi
să donăm toți banii și să plătim munca dlui Miller.
Din păcate, rezervele noastre sunt folosite
pentru a ne apăra de această investigație lipsită de importanță.
Investigarea morții a 46 de oameni nu poate fi lipsită de importanță.
O tragedie de nedescris.
Dar nu pot să nu mă întreb
dacă judecata dlui Avery nu e cumva afectată
de recenta dv. prietenie.
Insultele și banii dv. nu mă vor reduce la tăcere.
Vrem să ne reconstruim orașul din mită?
Dacă acceptăm banii lui, compania va avea și mai multă putere asupra noastră.
Compania ne deține cu totul, Abigail.
Casele în care stăm, străzile pe care mergem. Chiar și cafeneaua ta.
Cel puțin, am avea un lăcaș de cult cum se cuvine.
Și o școală cum se cuvine,
prin care să nu treacă minerii la orice oră.
Eu cred că elevii pot învăța oriunde,
la școală sau în cârciumă. Abraham Lincoln a învățat într-o cabană de bârne.
Înlocuitorul tău ar putea fi de altă părere.
- Înlocuitorul meu? - Presupun...
Dat fiind că pleci.
- E adevărat? - Dră Thatcher, nu plecați!
Nu, nu e...
E adevărat că mi s-a oferit un post, dar n-am...
Când aveați de gând să ne spuneți?
- N-avea de gând să ne spună. - Cine o să ne învețe?
James, te rog! Nu s-a decis nimic.
Ați sosit de puțin timp. Spuneați că o să urmăriți cometa cu noi.
- Și așa voi face, James. - Nu vreau să plecați.
- Bill, ești bine? - Ce s-a întâmplat?
Am avut vizitatori nepoftiți la mină.
Mi-au luat trusa și toate probele.
Le-ai văzut fețele?
- Erau mascați. - Bine.
- Ai tu grijă de el? - Da, sigur.
- Merg cu tine. - Nu ești în stare.
Sunt superiorul tău.
O să consemnez asta în raport.
Tăietura de după ureche pare foarte adâncă. Cred că ai nevoie de copci.
Ce nu fac eu ca să-mi dai atenție!
- Te pricepi la cusut? - Mi-am făcut singură draperiile.
Dar știi să coși oameni?
Ei bine, urmează să aflăm.
Mă duc după ac și ață.
Jack!
Tu! Încântător...
Ai face bine să te obișnuiești cu mine.
Bine, dacă așa vrei!
Și tu ar trebui să te obișnuiești cu mine.
Jack...
- I-ai găsit? - Le-am pierdut urma.
E prea întuneric pentru căutări.
- Mă bucur că te-ai întors teafăr. - Ți-era teamă că nu mă întorc?
Nu.
Și totuși, mă aștepți aici, în toiul nopții.
Dacă vrei să știi, mă uitam după cometa Halley.
Cometa Halley.
Știi de câte ori am auzit scuza asta?
- Poate că am fost puțin îngrijorată. - Doar puțin?
Nu întinde coarda.
Am aflat ce s-a întâmplat la întrunire.
- Îmi pare rău. - Mulțumesc.
Vreau să știi că...
...fie că decizi să rămâi sau să pleci, te voi susține.
Meriți să predai într-o școală adevărată, Elizabeth, nu într-o cârciumă.
Dar am speranța că vei avea, în curând, o școală aici.
Nu contează clădirea în care predau,
ci copiii.
Orașul are nevoie de tine.
Nu doar orașul.
S-a făcut târziu. Ar trebui să mă retrag.
Desigur.
- Bună dimineața, Wyatt! - Bună dimineața!
- Aveți un minut? - Desigur.
Vreau să vă arăt ceva.
Cum funcționează?
Dumnezeule!
E minunat! De unde îl ai?
L-am făcut.
Tu?
Am luat ideea din cărțile dv. de fizică și de la fonograf.
Dacă aș putea crea o versiune mai mare,
ar face să circule aerul din mină,
ar ajuta oamenii să respire.
Poate chiar să prevină noi dezastre, scoțând praful și gazele.
Palele sunt făcute din lemn. Nu pot apărea scântei.
Nu m-am înșelat în privința ta. Nu-i așa?
Chiar ești un tânăr extraordinar.
- Ai arătat asta cuiva? - Doar mamei.
Am făcut-o să plângă.
- De supărare? - Nu.
De bucurie. E normal?
Uneori, femeile plâng de fericire.
Uneori, plângem de tristețe.
Alteori, fără niciun motiv.
Plânsul poate fi un lucru bun, rău sau fără niciun rost?
Exact.
Știința e grea, dar femeile sunt de neînțeles.
Cei mai mulți bărbați ți-ar da dreptate.
Acum, cu permisiunea ta,
o să-i scriu avocatului tatălui meu despre ventilatorul tău.
Dacă vrei să-l lași aici,
sergentul o să-l fotografieze.
Vă mulțumesc, dră Thatcher.
Un zâmbet e întotdeauna un semn bun.
O să verific.
Te ascunzi după birou?
Dle Avery...
Se pare că ai fost rănit.
Nu e cazul să te prefaci surprins.
Să știi că amenințările tale nu mă vor opri.
Nu sunt surprins.
Asta a fost o nouă acuzație neîntemeiată?
De ce mă fac vinovat acum?
Bănuiesc că de agresiune și furt prin intermediul lacheilor tăi.
Nu am lachei.
Și nu controlez orașul.
Te contrazic.
Dacă închizi mina, oamenii de aici nu vor mai fi plătiți.
Dacă nu sunt plătiți,
soțiile lor nu pot pune mâncare pe masă.
Asta ar fi de ajuns pentru ca mulți din oraș să te vrea plecat.
Știu că tu ai fost și o voi dovedi.
Așa cum voi dovedi că ai știut de pericolul din galerie.
Asta ar tulbura apele.
Îmi place să pescuiesc în ape tulburi.
Și cred că sunt pe cale să prind un pește mare.
Atunci, dă-i bătaie!
Dar eu presimt că nu va avea de suferit decât Abigail Stanton.
Orașul o îndrăgește foarte tare.
Nu ți-ar părea rău să-i strici imaginea?
Ai mare grijă ce faci, Gowen.
Dacă nu ai de gând să-l arestezi pe dl Gowen, ia mâinile de pe el.
Se pare că ai lachei.
Spuneți-mi, băieți, cizmele astea identice
le-ați primit de la firma de pază?
Mulțumesc! Sunteți prea generoși!
Vrea cineva o piesă anume?
Aș dori să cânt piesa
pe care o ascultam când am fost cerută în căsătorie
de un bărbat pe care l-am iubit
și încă îl iubesc.
M-ai făcut să te iubesc
Deși n-am vrut Deși n-am vrut
M-ai făcut să te vreau
Și ai știut de la-nceput Întotdeauna ai știut
M-ai făcut fericită uneori
M-ai făcut bucuroasă
Dar au fost și clipe
Când m-ai întristat...
Nu ți-a plăcut cântecul?
Mi-a plăcut odată.
Când însemna ceva.
- Trebuie să vorbim. - Cu plăcere.
Despre Elizabeth.
Sau am putea să ne ținem companie în tăcere.
Mi-am scrutat sufletul
și nu pot nega că sosirea ta m-a dat peste cap.
Ești o figură, Rosie.
Ai fost cândva femeia visurilor mele și cred că e de înțeles
că sunt asaltat de vechi amintiri.
Dar am o relație cu Elizabeth.
Ce fel de relație?
Nu știu exact, dar e relația pe care vreau să o continui.
O relație serioasă n-ar fi atât de tulburată de prezența mea.
Prezența ta poate dezorienta o armată.
Abia dacă o cunoști pe această Elizabeth Thatcher.
Jack, noi doi ne cunoaștem de o viață.
Și eu mi-am scrutat sufletul.
Și mi-am dat seama că tu ești singurul care a însemnat vreodată ceva pentru mine.
Te îndoiești de vorbele mele?
- Întotdeauna ai fost o actriță bună. - Mulțumesc.
- N-a fost un compliment. - Eu o să-l iau ca pe un compliment.
Ei i-ai spus toate astea?
Nu. Încă nu.
Până îi vei spune, îndrăznesc să mai sper.
Nu asta reprezintă Coal Valley?
Speranță...
Am să vă dau o veste mare.
Mulțumită generozității unui donator anonim,
vom începe mâine construcția
noii biserici și a școlii din Coal Valley.
Presupun că mulțumirile i se cuvin dlui Gowen.
Nu pot dezvălui numele donatorului,
dar mă simt obligat să spun că n-a fost dl Gowen.
- Elizabeth, a fost tatăl tău? - Nu, n-a fost el.
Dar cred că a fost de la cineva la fel de generos,
cu mult mai puțini bani de cheltuit.
Cuvântul „anonim” și-a pierdut sensul?
Ai donat recompensa?
- Toți banii? Pentru o biserică? - Și o școală.
E atât de...
Nobil!
- Urale pentru sergent! - Ura!
Ura! Ura!
Nu, luați loc, vă rog. Să nu exagerăm, oameni buni.
Mi-am făcut doar datoria.
Ce întrebuințare mai bună puteam da acelor bani,
decât ajutorarea oamenilor din oraș? Ați devenit foarte importanți pentru mine.
- Mai cu seamă o persoană anume. - Mulțumesc, Jack!
Generozitatea ta mă face să te îndrăgesc și mai mult.
Dați-mi voie să-i mulțumesc și eu sergentului.
Nu numai că ne-ai făcut orașul un loc mai sigur,
ci și mai bun, după cum cred că-mi veți da dreptate.
Dacă tot ne-am adunat aici,
am un anunț de făcut. Din păcate, e unul trist.
Dar cred că e ceva ce trebuie spus.
Acesta e dl Gentry.
E avocatul companiei și se află în posesia unor documente
pe care n-aș fi vrut să le scot la lumină.
Dar se pare că dna Stanton mi-a forțat mâna.
Care mână, dle Gowen?
Cea care scrie cecuri pentru a ne cumpăra tăcerea?
Sau cea care a ordonat atacarea dlui Avery?
Dl Avery nu dorește să vorbească în nume propriu?
Dl Avery s-a dus să-l aducă pe judecător,
pentru a vă judeca.
Asta e o veste bună.
Dar nu eu voi fi cel judecat.
Aceste documente dovedesc că vinovăția
pentru cumplita tragedie suferită de orașul nostru aparține unui singur om,
Noah Stanton.
Soțul tău a fost șeful minei.
A fost decizia lui să conducă oamenii în șut,
știind bine că nu erau în siguranță.
Noah n-ar fi făcut una ca asta.
Ai întrecut măsura, Gowen.
Să-l lăsăm pe judecător să decidă.
Eu am început ancheta, nu dna Stanton,
și o voi duce la capăt pe baza probelor, nu a zvonurilor.
Știu că vrei să crezi ce spune dna Stanton.
E generoasă, fermecătoare
și face cei mai buni biscuiți pe care i-am gustat vreodată.
Dar soțului ei îi plăcea riscul și toată lumea știa asta.
Fusese concediat de compania minieră Lee,
înainte să sosească la Coal Valley.
N-a fost concediat.
A demisionat din cauza condițiilor de muncă deplorabile.
Actele arată altceva.
Înseamnă că actele sunt false, ca vorbele tale.
Știi că salariul soțului tău era corelat
cu cantitatea de cărbune produsă zilnic de oamenii lui.
Acea galerie ducea la un zăcământ foarte bogat.
Noah nu ținea la bani, poți întreba pe oricine.
Poate nu știi că soțul tău avea datorii.
Datorii mari, mă tem.
Disperarea îl poate face pe om să-și asume multe riscuri.
Noah Stanton era disperat după bani.
Atât de disperat, încât și-a condus oamenii
și pe propriul fiu în mina care le-a devenit mormânt.
Oameni buni din Coal Valley,
ce mesaj trimitea Noah Stanton
prin scândura găsită după dezastru?
Am văzut în el un semn al speranței...
IERTAȚI-MĂ. TATA
Dar ar putea fi recunoașterea vinovăției.
L-ați cunoscut cu toții pe Noah.
Ar fi făcut orice pentru oricare dintre voi.
Adevărul va ieși la lumină. Fii sigură că Gowen nu va reuși.
Mă tem că a reușit deja.
Ai văzut cum se uitau toți la mine?
Ca la o străină.
Vei vorbi la proces...
- Și te vor asculta. - Mă rog să ai dreptate.
În clipa asta, simt că pierd totul din nou.
Pe mine nu mă vei pierde.
Ești o prietenă adevărată.
- Poate singura. - Nu!
Ai mulți prieteni, vei vedea.
Vor fi alături de tine, la momentul potrivit.
Nu sunt atât de sigură.
Noah vorbea despre cumpărarea unei concesiuni.
Voia să înceapă propria afacere.
Asta nu dovedește nimic.
Poate l-a împins să facă ceva ce n-ar fi făcut altfel.
Nu l-am cunoscut pe Noah.
Dar, din câte am auzit, a fost un om bun și cinstit.
Nu renunța să crezi asta.
Judecătorul e reținut de un caz la Cooperville.
Va sosi mâine.
- Judecătorul Farrell, sper. - Mă tem că nu. Judecătorul Black.
- Jedidiah Black? - Da.
- Îl cunosc prea bine. - Sunt adevărate zvonurile despre el?
A condamnat cândva un om la spânzurătoare.
Omul a sărit să-l atace,
iar el a scos pistolul și l-a împușcat pe loc.
În apărarea lui, judecă la fel de repede pe cât trage.
Să sperăm că judecă drept.
Aseară, Gowen a convins jumătate din oraș că Noah Stanton e vinovat de explozie.
Mă duc la Abigail.
- Ce faci? - Nu prea bine.
Dar se poate și mai rău.
Am auzit ce-a făcut Gowen. Îmi pare rău că n-am fost aici.
Vrei să iei loc?
După cum vezi, toate mesele sunt libere.
Când adevărul va ieși la lumină, localul va fi plin din nou.
Va trebui să mai deschizi o încăpere.
Acum, aș da orice să am un singur client.
Mă ai pe mine.
Și pe mine.
Nu știu voi cum sunteți, dar eu sunt lihnită.
Vă mulțumesc mult de tot.
Nu ne mulțumi nouă. Tu o să gătești.
Ajut eu.
- Știi să gătești? - Nu.
Dar nici tu nu ești doctor și m-ai cusut.
Punct lovit!
Jack, putem vorbi?
Da.
Deși, orice-aș spune eu, tu auzi altceva.
Atunci, lasă-mă pe mine s-o spun.
Anul trecut, am jucat rolul principal într-o piesă despre o femeie
îndrăgostită de bărbatul alteia.
Rolul nu mi s-a potrivit.
Am fost foarte ușurată la final.
Vrei să spui că îți închei prestația în Coal Valley?
Să spunem că se lasă cortina. E doar finalul unui act.
Pleci cu diligența de mâine?
Dacă nu mă oprește ceva sau... cineva.
Îmi pare rău, Rosemary.
Și mie.
Dumnezeule!
Ori ați venit voi mai devreme, ori am întârziat eu.
Am vrut să fim aici înaintea dv.
„Nu ne sunt lungi zilele cu vin și trandafiri.
Din negura unui vis,
ne facem drum o vreme, spre-același vis.”
E poezia din prima săptămână.
- E cometa Halley. - E superbă!
Asta e din partea tuturor.
VĂ IUBIM, DRĂ THATCHER
Ați adus soarele în viața noastră.
Lacrimi de tristețe sau de bucurie?
Și una, și alta.
Vă iubesc atât de mult!
Și nici nu știți câte am învățat de la voi.
Dar vreau să știți că am luat o hotărâre.
Nu vă părăsesc.
Nici acum, nici pe viitor.
Și noi vă iubim.
Rămâneți de dragul nostru sau al polițistului Jack?
E o întrebare foarte nepotrivită, Gabe.
Înseamnă că Jack e motivul.
- Simt o adiere de speranță. - Și de praf de cărbune.
Bun venit, dle judecător!
Sunt sergentul Jack Thornton. Ea e Abigail Stanton.
Încântat de cunoștință, domnișoară.
Doamnă...
- Jedidiah Black. - Reputația vă precede.
Din păcate, mai toate zvonurile sunt adevărate. Stanton?
- Sunteți una dintre văduve? - Da.
Una dintre multele care așteaptă de mult procesul.
Procesul începe acum.
Nu vă pot promite un verdict pe placul dv.
Eu pot garanta asta.
A trecut mult timp...
- Dacă-mi amintesc bine. - Prea puțin.
Încă îmi porți pică pentru pocher?
Doar până la revanșă.
O să aștepți mult și bine. Ai o listă cu martori?
În camera mea.
Fă bine și adu-o. Acum!
Lasă-mă pe mine. Oricum mă duceam într-acolo.
Mulțumesc, Abigail. E în geanta mea.
Dle judecător...
Sper că ați călătorit în siguranță.
Am scăpat viu din Cooperville, deci n-a fost prea rău.
Dar nici prea bine.
Important e că justiția a învins.
- Așteptați pe cineva? - Întotdeauna.
Judecătorii au mulți dușmani.
Aveți cârciumă aici?
- Da. - Pocher?
Avem și asta.
Procesul începe la opt fix.
Azi e ziua judecății!
Black, e timpul să treci pe lumea cealaltă!
Se pare că frățiorul lui nu e de acord că justiția a învins.
Închide-l, sergent! Adu-mi-l mâine să-l judec.
Elizabeth!
Să facem o plimbare.
Are un scop această plimbare?
Da.
Am tot reflectat și am citit.
Am împrumutat chiar una dintre cărțile tale de istorie.
- Serios? - Da.
Știai că, din cei 27 de președinți ai Statelor Unite,
unul singur a fost burlac?
James Buchanan.
Bine. Dar poți numi o singură realizare notabilă a lui?
Eșecul lui de a evita secesiunea statelor sudiste
e considerată una dintre cele mai grave greșeli prezidențiale.
- Exact asta vreau să spun. - Ce vrei să spui?
Poate că prima lui greșeală a fost să nu-și ia o femeie alături.
Nu! De vină a fost simpatia lui față de sudiști.
Le știi chiar pe toate?
Nu știu motivul acestei discuții.
- Ba cred că-l știi. - Candidezi la președinție?
Acela e un cadou de adio?
Nu te-am adus aici să-ți spun adio.
Deschide-l!
Tu l-ai făcut?
E micul meu hobby.
Mi-e mult mai greu să spun în cuvinte ce simt.
Nu sunt așa de curajos cum mă crede lumea.
Ba ești.
Elizabeth, m-am gândit mult la noi, așa cum am promis.
Ajung mereu la aceeași concluzie.
Tu ești aleasa mea.
Tu ești singura pentru mine.
Ți-am spus că te voi sprijini în orice decizie vei lua,
dar n-am fost sincer.
Nu pleca!
Nu plec nicăieri, Jack.
Aici e locul meu.
Și astfel am decis că aici va fi casa mea.
Nu mă îndoiesc că mă așteaptă și zile grele,
și clipe de nesiguranță.
Dar sunt încredințată că fericirea mă așteaptă aici, în Coal Valley.
Viața e un amestec dulce-amărui de tristețe,
de surprize,
de speranță și bucurie.
Elizabeth...
Vreau doar să-ți spun că, în ciuda celor întâmplate între noi...
- Îți urez numai bine. - Și eu, ție.
Ne putem despărți prietene?
Prietene să fie.
- Te întorci la New York? - Într-o zi.
Atunci, încotro?
Deocamdată, mă mut alături, într-o cameră mai frumoasă.
Nu înțeleg.
Primarul mă va ajuta să înființez o trupă de teatru.
- Aici? - Da!
Nu e minunat? Până la urmă, voi rămâne în Coal Valley.
Se pare că o să ne tot vedem.
Minunat...