Tidigare på When Calls The Heart:
Trevligt att träffas, miss LeVeaux.
-Vad för dig hit? -Min fästman.
Du känner knappt Elizabeth Thatcher.
Detta är krig. Jag ska förgöra dig.
Jag fick erbjudande om en lärarposition på en prestigefylld skola där hemma.
Jag ska stanna här. Det är här jag hör hemma.
Är det sant att du ska tacka ja till ett lärarjobb på östkusten?
Rykten sprider sig fort i stan.
Det är ett erbjudande, inget mer.
Min familjs verk.
De är oroliga för mig.
Det kan jag förstå, med allt som hänt här.
Och som händer.
Jag har funderat mycket på det här.
Och du och Rosemary, ni har en historia.
-Och ni har mycket gemensamt. -Det är inte sant.
-Det är det, vad jag kan se. -Elizabeth.
En man friar inte och glömmer det.
Jag vill att du tänker länge och noggrant på dina känslor...
...innan du tar ett beslut du kanske ångrar.
Om det är vad du vill, så ska jag göra det.
Det är det.
Är det en bläckfisk?
-Det är en komet. -En komet?
Får jag?
Låt mig se.
Kometer har väl svansar?
Det är bara förångat material och damm.
Låt oss kalla det en svans.
Tack, mr Van Gogh.
-Jag kan lägga till en konstellation. -Vad sägs om att du avlägsnar en konstapel
-innan mina studenter kommer? -Så du kan ta äran för mitt arbete?
God morgon, barn.
Se till att beundra Mountie Jacks konstverk på väg till era platser.
Han gillar komplimanger.
Till skillnad från miss Thatcher, som är obekväm med komplimanger.
Även om hon förtjänar dem.
Vi har klass, mr Thornton.
Om du vill prata,
så räck upp handen som de andra barnen.
-Får jag gå? -Ja, det får du.
Tack, miss Thatcher.
Okej.
-Ska vi börja? -Ja.
Ja.
När vi tänker på astronomi,
så tänker vi på planeter och stjärnor och saker i fjärran.
Men vart 75:e år,
flyger något speciellt förbi över natthimlen.
Den kallas för Halleys Komet.
Någon gång snart, kommer vi kunna titta upp i skyn
och se en glödhet komet flyga över Coal Valley i dess bana runt solen.
-Hur vet vi när vi ska titta upp? -Vi vet inte precis när.
Kometer är inte som diligenser, de har inget schema.
Så jag föreslår att vi håller ögonen öppna,
vilket betyder att varje kväll, innan ni lägger er,
vill jag att ni tittar upp på himlen mot bergen.
Kan min far se den från himlen?
Det är jag säker på att han kan.
Och de andra papporna? Kan de se den?
Alla våra kära som vi har förlorat vakar över oss.
Precis som Gud.
Och vi kan känna dem runt oss,
deras kärlek och ledning.
Det kommer inte förändras.
Okej, barn. Låt oss återvända till skyarna.
Kan ni tänka er en tid
när en man kan resa till rymden?
Varför inte en kvinna?
Ledsen för att jag stör. Jag försov mig.
Kära nån,
jag minns inte sist jag hade en sån sorgsen publik.
-Detta är inte en publik, miss LeVeaux. -Vad är det, då?
Det är ett klassrum.
Vem säger att en lärare inte kan vara underhållande?
Så du är en lärare nu, tillsammans med alla dina andra yrken?
Jag var musiklärare i New York ett tag.
New York? Hur är det där?
På kvällen,
är Times Square fullt med musik och ljus
och människor, till och med vid midnatt.
Och byggnaderna är så höga att de når himlen.
Vilket är precis vad vi studerar. Himlen.
Och vi borde återgå till det.
Jag tänkte precis berätta om Coney Island.
-Berätta. -Ja.
-Kom igen. -Berätta.
Miss Thatcher?
-Snälla. -Snälla, miss Thatcher?
-Kan vi få höra om Coney Island? -Jag vill höra det.
Det känns som att jag blivit ersatt.
Det är inte möjligt.
Jag är rädd att Halleys inte har en chans mot Rosemarys komet.
Slocknar inte kometer?
Inte förrän efter de bränt allt i sin väg.
På tal om eld, inbillar jag mig,
eller blir du vackrare för varje dag?
Det är din inbillning.
Och lite smink.
Och håret, och klänningen.
Och blommorna i caféet.
En gåva från Bill.
Han kommer in så ofta, att han tyckte att det skulle piffa upp stället.
Det är säkert den enda anledningen.
Du kanske inte bara sörjer det förflutna, men även ser fram emot framtiden också?
Kanske.
Men vi kan inte glömma varför han är här.
-Wyatt. -Hej, miss Thatcher.
-Mrs Stanton. -Hej, Wyatt.
-Jobbar du på en söndag? -Min familj behöver pengarna.
Jag tog över Wendell Backus skift.
-Han är sjuk. -Vad snällt av dig.
Luften där nere är svår att andas för de äldre gruvarbetarna.
-Jag kom för att lämna tillbaka de här. -Tack.
-Behöver du fler? -Jag har inte haft tid till att läsa.
När du har det, så är du välkommen till mitt bibliotek.
Tack.
De här fragmenten är från explosionspunkten.
Brännmärkena i avlagringen visar på höga metangasnivåer i schaktet.
Vilket betyder att männen skickades in i en dödsfälla.
Det ser så ut.
Okej, tack för att ni kom ut en söndagseftermiddag.
Vi vill gärna veta varför du samlat oss här, mr Miller.
Ja.
När jag förlorade mitt ben, trodde jag att jag hade förlorat allt.
Men det var min anda jag hade förlorat.
Jag kan inte jobba i gruvan längre,
men jag tror att jag har hittat ett annat sätt att vara till användning på.
Som vissa av er vet, brukade jag vara ganska duktig på att snickra.
Så jag tog mig friheten...
...till att göra ritningar...
...för en ny kyrka och skola.
Om vi bara kan samla in lite pengar mellan oss för material,
kan jag bygga dem och göra Coal Valley till vad det var.
En stad med en riktig kyrka, och en skola som inte ligger i en saloon.
Det är en underbar idé.
Men jag är rädd att ingen har något att ge.
Jag har inte det.
Jag förstår, då jag befinner mig i samma situation, men...
...vi måste börja någonstans.
Jag tror att mr Millers plan är precis vad staden behöver.
Jag är säker på att bolaget gärna...
...vill donera pengar.
Vilken storsint gest, mr Gowen.
Tack, mrs Ramsey, men en storsint gest hade varit att...
...donera alla pengar och att betala för mr Millers arbete.
Tyvärr...
...används våra pengar till att försvara oss mot den här grundlösa utredningen.
Ingen utredning är grundlös när 46 män har dött.
En obeskrivlig tragedi.
Men jag måste fråga mig själv om mr Averys omdöme kan vara påverkat...
...i och med er nya vänskap.
Varken dina förolämpningar eller dina pengar tystar mig.
Vill vi återbygga vår stad med en muta?
Om vi tar hans pengar,
så kommer bolaget äga mer av oss än de redan gör.
Bolaget äger oss redan, Abigail.
Husen vi bor i, gatorna vi går på, till och med ditt café, eller hur?
Vi skulle i alla fall ha ett ställe att dyrka i.
Och en riktig skola utan gruvarbetare som går genom hela tiden.
Jag tror att barn kan lära sig var som helst, skola eller saloon.
Abraham Lincoln lärde sig i en stuga.
Tyvärr håller din ersättare nog inte med.
Min ersättare?
Tja, jag antar... Eftersom du ska lämna oss.
-Är det sant? -Miss Thatcher, snälla.
Nej. Det är...
Det är sant att jag fått ett jobberbjudande, men jag har inte...
När tänkte du berätta för oss?
-Det tänkte hon tydligen inte. -Vem ska utbilda oss?
Åh, James, snälla. Inget är bestämt än.
Du kom nyss hit. Du sa att du skulle se kometen med oss.
-Det ska jag, James. -Jag vill inte att du flyttar.
-Bill, är du okej? -Vad hände?
Fick ett ovälkommet besök i gruvan.
De tog mitt rättstekniska kit med alla bevis.
-Såg du dem? -De bar masker.
-Okej. Kan du ta hand om honom? -Ja, självklart.
-Jag följer med dig. -Det kan du inte.
Jag är din chef.
Jag gör en anteckning i min rapport.
Såret bakom ditt öra ser djupt ut. Jag tror att du behöver sys.
Jag går igenom mycket för att du ska lägga märke till mig.
Är du duktig med en nål?
Jag har sytt alla mina gardiner.
Vad sägs om att sy en person?
Det får vi ta reda på.
Jag hämtar min sylåda.
Jack?
Du.
Vad spännande.
Bäst att du vänjer dig vid mig.
Okej. Var sån.
Bäst att du blir van vid mig med.
Jack.
Hittade du dem?
Spåret blev kallt.
För mörkt för att leta.
-Det gläder mig att du är tillbaka. -Oroade du dig?
Nej.
Ändå är du ute mitt i natten och väntar.
Om du måste veta...
...tittade jag bara efter Halleys Komet.
Halleys Komet.
Vet du hur många gånger jag har hört den ursäkten?
-Jag kanske var lite orolig. -Bara lite?
Gå inte över gränsen.
Jag hörde vad som hände på mötet.
-Förlåt. -Tack.
Jag vill att du ska veta...
...att vare sig du bestämmer dig för att flytta eller stanna, så stöttar jag dig.
Du förtjänar att utbilda på en riktig skola, Elizabeth, inte en...
Inte en saloon.
Men jag tror att det kommer hända här snart.
Skolan spelar ingen roll för mig.
Det är barnen.
Den här staden behöver dig.
Inte bara den här staden.
Det börjar bli sent.
Jag borde nog lägga mig.
Självklart.
-God morgon, Wyatt. -God morgon, miss Thatcher.
-Har du en minut? -Självklart.
Jag ville visa dig något.
Hur fungerar den.?
Herregud.
Den är underbar. Var har du hittat den?
Jag byggde den.
Gjorde du?
Jag fick idén från din fysikbok och fonografen.
Om jag kan bygga en större version,
så kan den cirkulera luften i gruvan, hjälpa folk att andas bättre.
Kanske förhindra en till katastrof genom att ventilera damm och gas.
Och bladen är gjorda av trä, så de slår inga gnistor.
Jag hade inte fel angående dig.
Du är en fantastisk ung man.
-Har du visat den för någon? -Bara min mamma.
Hon började gråta.
-Blev hon upprörd? -Nej.
Glad. Verkar det vettigt?
Ibland gråter vi kvinnor när vi är glada...
...ibland gråter vi när vi är ledsna, och ibland utan anledning.
Att gråta kan vara bra, dåligt eller inte betyda något alls?
Precis.
Jag må kunna vetenskap, men jag förstår aldrig kvinnor.
Jag tror att de flesta män håller med dig.
Med din tillåtelse
vill jag skicka telegram till min fars patentadvokat angående din fläkt.
Om du vill lämna den här, kan konstapeln ta en bild åt oss.
Tack, miss Thatcher.
Tack, jag sparar en plats.
En leende betyder alltid något bra.
-Här borta. -Kom igen.
Får jag sitta bredvid dig?
Bäst att jag kollar.
Gömmer du dig bakom ditt skrivbord?
Mr Avery.
Det verkar som att du blivit skadad.
Spela inte förvånad. Jag ville bara låta dig veta
att dina hot inte stoppar mig.
Jag är inte förvånad.
Och var det ännu en obefogad anklagelse?
Vad är jag skyldig till nu?
Om min magkänsla har rätt, överfall och stöld med dina hejdukar.
Jag har inga hejdukar.
Och jag kontrollerar inte folket i stan.
Jag håller inte med.
Om du stänger ner gruvan, får männen här inte betalt.
Om de inte får betalt, kan deras fruar inte sätta mat på bordet.
Det borde vara nog med motivation för folket att vilja avlägsna dig.
Jag vet att det var du, och jag tänker bevisa det.
Precis som jag tänker bevisa att du visste att schaktet var osäkert.
Det kommer skapa stora problem.
Jag gillar problem.
Det känns som att jag kommer lösa ett stort problem.
Bäst att du sätter igång, då.
Men jag har en känsla av att allt du kommer att göra
är att såra Abigail Stanton ännu mer.
Folket i staden tycker om henne.
Jag skulle hata om det ändrades. Skulle inte du det?
Du måste vara väldigt försiktig nu, Gowen.
Om du inte planerar att gripa mr Gowen, föreslår jag att du släpper honom.
Tydligen har du hejdukar.
Säg mig något, grabbar.
De där standardstövlarna? Är de för er säkerhetsfirma?
Åh, tack.
Ni är så vänliga.
Några förfrågningar?
Jag skulle vilja spela en sån...
...som spelades när jag blev friad till av en man jag brukade älska.
Och fortfarande gör.
Gillade du inte sången?
Det brukade jag göra.
När den betydde något.
Vi måste prata.
Gärna.
Om Elizabeth.
Eller så kan vi sitta i vänskaplig tystnad.
Jag har gjort lite självrannsakan.
Och jag kan inte förneka att ditt besök har gjort mig förvirrad.
Du är speciell, Rosie.
Du brukade vara mina drömmars kvinna, och det är väl bara naturligt att...
Gamla minnen kommer tillbaka.
-Elizabeth och jag, vi har en relation. -Vad för sorts relation?
Jag vet inte, men det är den jag vill satsa på.
Skulle en sann relation störas så lätt
-av min närvaro? -Din närvaro kan störa en armé.
Du känner knappt Elizabeth Thatcher.
Jack, du och jag, vi har känt varandra i en livstid.
Jag har också gjort lite självrannsakan.
Jag insåg att det enda som känts verkligt för mig är du.
Tvivlar du på mina ord?
-Du har alltid varit en bra skådespelare. -Tack.
-Det var ingen komplimang. -Jag tar det som en.
Har du berättat det för henne?
Nej, inte än.
Jag kommer fortsätta hoppas tills du gör det.
Är det inte det Coal Valley handlar om?
Hopp?
Jag har spännande nyheter.
Tack vare en anonym bidragsgivare
kommer vi börja bygga Coal Valleys nya kyrka och skolbyggnad i morgon.
Jag antar att vi har mr Gowen att tacka för det här?
Jag får inte avslöja vem,
men jag känner att jag måste säga att det inte var mr Gowen.
Elizabeth? Var det din far?
Nej, det var det inte.
Men jag tror att det var från någon lika generös
med mycket mindre pengar.
Betyder inte anonym något längre?
Donerade du din belöning?
Hela summan? För en kyrka?
Och en skola...
Det är så...
Ädelt.
Tre hurrarop för konstapeln.
Hipp, hipp, hurra!
Nej, snälla, sätt er.
Överdriv inte, snälla.
Jag gjorde bara mitt jobb.
Vad finns det för bättre sätt att spendera belöningen på
än att hjälpa folket i Coal Valley...
...som har blivit så viktiga för mig.
Speciellt en person.
Tack, Jack.
Och din generositet har gjort att jag gillar dig mer.
Får jag erbjuda mina egna tackord till konstapeln?
Inte bara har du gjort...
...vår stad till ett säkrare ställe, men även ett bättre ställe.
Eftersom vi alla är här tillsammans,
har jag något att säga.
Tyvärr är det inget positivt.
Men jag tycker att det är något som måste sägas.
Detta är mr Gentry.
Han är bolagets advokat,
och han innehar dokument som jag inte ville ta fram,
men det verkar som att mrs Stanton har tvingat min hand.
Och vilken hand är det, mr Gowen?
Den som skriver checkar för att tysta oss,
eller den som beordrade anfallet på mr Avery?
Önskar mr Avery inte att tala för sig själv?
Mr Avery har åkt för att hämta domaren för att skipa rättvisa.
Det är goda nyheter.
Men domaren kommer inte att hålla i min rättegång.
De här dokumenten bevisar att skulden...
...för den hemska tragedin som drabbade vår stad...
...ligger hos en man.
Noah Stanton.
Din man var chef.
Det var hans beslut att leda männen in i gruvan,
då han visste att det var farligt.
Noah skulle aldrig gjort något sånt.
-Du har gått för långt, Gowen. -Låt domaren avgöra det.
Jag påbörjade utredningen, inte mrs Stanton,
och jag tänker se till att den avslutas baserat på bevis,
inte rykten och fingrar som pekar.
Jag vet att ni vill tro på vad mrs Stanton säger.
Hon är snäll, charmig,
och hon bakar de bästa bullarna någonsin.
Men hennes man var en risktagare, och hans rykte föregick honom.
Det var därför han avskedades från Lee Mining Company
innan han anlände i Coal Valley.
Han fick inte sparken.
Han slutade för att arbetsförhållandena.
-var bedrövliga. -Det står inte i hans dokument.
Då är de påhittade, precis som dina ord.
Du vet att din mans lön var kopplad till mängden kol
hans män grävde ut varje dag.
Det schaktet hade mycket kol.
Noah brydde sig inte om pengar. Fråga vem som helst.
Du kanske inte visste det, men din man var skuldsatt.
Stora skulder, är jag rädd.
Desperation kan gör att en man tar stora risker.
Noah Stanton... var desperat efter pengar.
Desperat nog att leda sina män...
...och sin egen son in i den gruvan, och till deras gravar.
Gott folk i Coal Valley...
...vilket meddelande skickade Noah Stanton
när vi hittade den här efter katastrofen?
Det som en gång var en symbol för hopp...
Förlåt mig, pappa
...kan nu vara ett erkännande.
Ni kände alla Noah.
Det fanns inget han inte hade gjort för någon av er.
Sanningen kommer fram.
Du kan lita på att Gowen inte kommer lyckas.
Det har han redan gjort.
Såg du hur de tittade på mig?
-Som om jag var en främling. -Du får prata i rätten,
-så får de lyssna på dig. -Jag hoppas att du har rätt.
Just nu känns det som att jag förlorar allt igen.
Du kommer inte förlora mig.
Du är en riktig vän.
-Kanske den enda jag har. -Nej.
Du har många vänner, ska du se.
De kommer stå bredvid dig när det är dags.
Jag är inte så säker.
Noah pratade om att köpa en jordlott.
Han ville starta sin egen verksamhet.
Det bevisar inget.
Om det inte fick honom att göra något han vanligtvis inte skulle göra.
Jag träffade aldrig Noah.
Men från allt jag har hört,
var han en bra och anständig man.
Det måste du fortsätta tro.
Domaren fastnade på ett fall i Cooperville.
-Han kommer in med diligensen i morgon. -Domare Farrell, hoppas jag?
Tyvärr inte. Domare Black.
-Jedidiah Black? -Ja.
Jag känner honom för väl.
Berätta, är historierna om honom sanna?
En gång dömde han en man till hängning.
Mannen hoppade över staketet för att attackera honom,
och han drog sin pistol och sköt honom.
Han är lika snabb med både pistol och klubba.
Låt oss hoppas att den svingar åt rätt håll.
Igår kväll lyckades Gowen övertala halva staden
att Noah Stanton bär skulden för explosionen.
Jag ska träffa Abigail.
Hur mår du?
Jag har mått bättre, och jag har mått sämre.
Jag hörde vad som hände med Gowen.
Ledsen att jag inte var här.
Vill du sitta?
Som du kan se, finns det många lediga bord.
När sanningen kommer fram, kommer stället bli fullt igen.
Så mycket att du måste öppna ett rum till.
Nu skulle jag ge vad som helst för att få en kund.
Du har mig.
Och du har mig.
Och mig.
Jag vet inte hur ni mår, men jag är hungrig.
Tack.
-Tack så mycket. -Tacka inte oss.
Det är du som måste laga mat.
Jag hjälper till.
-Kan du laga mat? -Nej.
Men du är ingen läkare, och du sydde mina sår.
Touche.
Jack?
Kan vi prata?
Det kan vi.
Men oavsett vad jag säger, så verkar du höra något annat.
Låt mig säga det då.
Förra året hade jag huvudrollen i en pjäs.
Jag spelade en kvinna som var kär i någon annans man.
Rollen passade mig inte. Jag var lättad när det var över.
Säger du att ditt framträdande i Coal Valley närmar sig slutet?
Låt oss bara säga att ridan har gått ner.
För den här akten.
Så du ska åka med diligensen i morgon?
Såvida inte något...
...eller någon hindrar mig.
Jag är ledsen, Rosemary.
Jag med.
Där är hon.
Herregud.
Antingen är ni väldigt tidiga, eller så är jag sen.
Vi ville komma hit innan dig, miss Thatcher.
Ja.
Tror du att hon gillar det?
De är inte långa, dagarna med vin och rosor
Från en dimmig dröm
Vår väg dyker upp ett tag och stängs sedan
Inom en dröm
Den dikten var från vår första vecka tillsammans.
Det är...
Det är Halleys komet.
Så underbar.
Det här är från oss alla.
VI ÄLSKAR DIG MISS THATCHER
DU FÖRDE MED DIG SOLLJUS TILL VÅRA LIV
Sorge- eller glädjetårar, miss Thatcher?
Både och.
Jag älskar er så mycket.
Och ni har lärt mig mer än ni någonsin kommer veta.
Men jag vill att ni ska veta att jag har tagit ett beslut.
Jag tänker inte lämna er.
-Verkligen? -Inte nu eller någonsin.
Vi älskar dig med, miss Thatcher.
Stannar du på grund av oss, eller på grund av Jack?
Det är en oanständig fråga, Gabe.
Då är det Mountie Jack.
-Barn. -Vi älskar dig, miss Thatcher.
Det finns hopp i luften.
Det, och lite koldamm.
Välkommen till Coal Valley, Ers nåd.
Jag är konstapel Jack Thornton, och detta är Abigail Stanton.
Trevligt att träffas, miss.
Ma'am, Jedidiah Black.
Ditt rykte föregår dig, domare.
Tyvärr är det mesta sant.
Stanton, alltså?
-Du är en av änkorna? -Ja, sir.
En av många, och vi har väntat länge på vår dag i rätten.
Nu är den här.
Jag kan inte lova att ni kommer gilla resultaten.
Det kan jag intyga.
Det var länge sedan, om jag minns rätt.
Inte länge nog.
Fortfarande sur för ett pokerparti?
Bara tills jag vinner tillbaka det.
Då får du kanske vänta, grabben.
Har du en vittneslista?
I mitt rum.
Hämta den. Nu.
Jag kan väl göra det? Jag skulle dig ändå.
Tack, Abigail.
Den ligger i min väska.
Domare?
Jag hoppas du hade en säker ridtur?
Med tanke på att jag överlevde Cooperville, så var den inte så illa.
-Det låter inte så bra heller? -Rättvisan segrade.
Det är vad som spelar roll.
Väntar du någon?
Ja. Alltid.
Man skapar många fiender med det här jobbet.
-Har ni en saloon? -Ja.
Poker?
Det har vi också.
Rättegången börjar kl. 08.00.
På minuten.
Idag är dagen!
Black, det är dags för dig att...
Tydligen höll hans lillebror inte med om att rättvisan segrade.
Lås in honom, konstapeln.
Sätt honom på min lista för morgondagen.
Elizabeth?
Ta en promenad med mig.
Finns det en anledning för promenaden?
Ja.
Jag har tänkt och läst lite.
Jag lånade en av dina historieböcker.
Jaså?
Ja.
Visste du att av de 27 män
som har varit USA:s president, så var bara en ungkarl?
James Buchanan.
Okej.
Kan du nämna en prestation som Buchanan utförde?
Hans misslyckande med att hantera söderns framryckningar
anses vara en av de värsta misstagen en president begått någonsin.
Det är min poäng.
Vad är din poäng?
Att hans dåliga omdöme kanske började med att han inte hade en kvinna.
Nej. Det var för att han sympatiserade med dem.
Finns det något du inte vet?
Jag vet inte varför vi har den här konversationen.
Det tror jag att du gör.
Ska du ställa upp i presidentvalet?
Är det en avskedsgåva?
Jag tog inte hit dig för att ta avsked.
Öppna den.
Har du ritat den här?
En liten hobby.
Det är svårare för mig att säga vad mitt hjärta känner.
Jag är väl inte lika modig som alla tror.
Jo, det är du.
Elizabeth, jag har tänkt på oss länge och noggrant.
Och jag når samma slutsats varje gång.
Du är den enda.
Jag sa att jag skulle stötta dig vad du än bestämmer dig för, men...
Jag menade det inte.
Åk inte.
Jag ska inte åka någonstans, Jack.
Det är här jag hör hemma.
Jag har bestämt mig för att göra det här stället till mitt hem.
Det kommer svåra dagar, utan tvekan.
Och osäkra dagar.
Men jag litar på
att sann lycka väntar mig här i Coal Valley.
För vad är livet, om inte en bitterljuv blandning av sorg...
...förundran...
...hopp...
-...och lycka? -Titta där uppe!
Elizabeth.
Jag vill bara säga att trots det som hänt mellan oss...
-...så önskar jag dig det bästa. -Det samma.
Vi kanske kan skiljas som vänner?
Det kan vi.
Ska du tillbaka till New York?
Någon dag.
Var ska du, då?
Nu ska jag bara flytta nerför gatan till ett finare rum.
Jag förstår inte.
Borgmästaren ska hjälpa mig starta en teatergrupp.
-Här? -Ja.
Är det inte underbart? Jag ska stanna i Coal Valley trots allt.
Verkar som att vi kommer ses oftare.
Underbart.
Undertexter: Sami Rusani