TIDLIGERE
Sønnen min døde for to år siden, og kona mi en uke etter.
-Jeg innkaller et vitne til. -Clara Stanton. Peter Stantons enke.
Jack.
Du.
Charles?
Elizabeth?
Du var gift med en av gruvearbeiderne som døde i eksplosjonen?
Ja, sir.
Min manns navn var Peter Stanton.
Han jobbet i gruven i tre år.
Vi giftet oss to dager før ulykken.
Hvor fant du dette vitnet?
Gjennom et søk i offentlige papirer etter mennene som døde.
Jeg har vielsespapirene til Peter Stanton og Clara Weller.
Jeg er imponert.
Jeg har ett dokument til.
Dette er den originale sikkerhetsrapporten som er skrevet under av Joseph Sweeney.
Det går tydelig frem at gruva var utrygg
på grunn av ventilasjonssystemet.
Clara.
Hvor fant du det dokumentet?
Peter stolte ikke på gruveselskapet.
Han var redd for at de ville beskylde faren for å lage bråk.
Så han ga det til meg for sikkerhets skyld.
I tilfelle det skjedde noe.
Hvor fikk Peter rapporten fra?
Det var farens kopi.
Mr. Stanton var redd for at noen ville prøve å skade ham.
Fordi han skapte problemer for firmaet.
-Derfor ga han det til Peter. -Dette er rykter, ærede dommer.
-Vi kan ikke tillate dette. -Jeg tillater det jeg vil.
Og akkurat nå vil jeg se på disse dokumentene.
Retten er hevet.
Jeg er Abigail Stanton. Jeg er moren til Peter.
Hvorfor forutså du ikke dette?
Den kvinnen var ikke på vitnelisten.
-Hvorfor får hun vitne da? -Parker spiller høyt og taper.
Du vet ikke hva han vil gjøre. Jeg sa jo at vi burde holde oss til Black.
Vi kan ikke gjøre noe med dette nå. Hvordan skal vi komme oss ut av det?
Det er mulig vi kan overbevise Parker om at jenta lyver.
-Men det blir dyrt. -Gjør det som må til.
Jeg håper ikke jeg tar for mye tid på en travel dag.
Overhodet ikke.
Jeg har ikke annet å gjøre enn å dra hjem
og gruble over min ensomme ungkarstilværelse.
Hvorfor tror jeg ikke på det?
Husker du da vi var unge?
Vi pleide å leke blindebukk i hagen.
Jeg husker det. Du pleide å jukse.
Det var du som jukset.
Du kikket ut fra bindet slik at du kunne ta meg.
Jeg ville se hvor jeg gikk, så jeg ikke gikk på et tre.
Du visste alltid akkurat hvor du skulle gå,
da som nå.
Jeg tror ikke det er sant, men det er snilt sagt.
Vet folk i Coal Valley
-hvor heldige de er som har deg? -Jeg er også heldig.
Faren din nevnte at det kanskje kan være muligheter for firmaet
i Cape Fullerton.
Det er visst ikke så langt fra der hvor du er?
Jeg vet ikke om det er greit for far å besøke Coal Valley.
Vi har ikke så mange goder der.
Han vil sikkert gladelig besøke deg uansett hvor du er.
Han ville vært gladere hvis jeg kom hjem.
Er det helt utelukket?
Jeg er bekymret for mor.
Men jeg er den eneste læreren i Coal Valley, og de er avhengige av meg.
Er det mer som holder deg der?
Jeg kan ikke nekte for det.
Jeg skjønner.
Han må være veldig spesiell, hvis han er verdt din hengivenhet.
Det er han.
-Jeg må innrømme at jeg er skuffet. -Ikke vær det, Charles.
Du og jeg har vært venner bestandig.
Jeg bryr meg om deg, og ingenting kan endre det.
I like måte.
Bra.
De ser perfekte ut sammen.
Ikke få forhåpninger, kjære.
En mann må få ønske det beste for sin datter.
Hvis det bare var så enkelt.
Skal jeg ringe dr. Clement?
Nei, jeg...
Jeg er bare litt svimmel.
Kan jeg komme inn?
Hvorfor det?
Det er mye penger.
Du vet sikkert at det å bestikke en dommer er en forbryteles?
Se på det som en pokergevinst
ved fremtidige spill som kanskje vil bli spilt.
Smart, Mr. Gentry.
Veldig smart.
Hei, Tom.
Jack. Jeg kjente deg nesten ikke igjen uten uniformen.
Du har ikke mistet humoren din.
Lillebror.
Er ikke du opptatt av å leke politi og tyv
-i en gruveby i vesten? -Jeg har tatt meg fri
for å eskortere Elizabeth Thatcher hjem.
Heldiggris.
Thatcher-familien er jo nærmest kongelige.
-De er bare mennsker som deg og meg. -Bare rikere enn kong Midas.
-Til og med butleren har en butler. -Morsomt.
Men se på deg.
-Du har vokst siden sist. -Ja, håret kanskje.
Det er så lenge siden sist
at du har glemt hvordan jeg ser ut.
Jeg er glad du er her. Hva vil du ha å drikke?
-Whisky. -Bartender, en whisky til broren min.
Hvordan visste du hvor jeg var?
Gutta på regionskontoret har holdt et øye med deg.
De sier at du har forårsaket problemer. Vil du snakke om det?
DAMEKLÆR
-Syntes du jeg valgte den rette? -Jack vil elske den.
Den er nydelig.
-Det hørtes ut som et kompliment. -Jeg vet at jeg er litt tøff mot deg.
Av og til ønsker jeg at jeg var like fri som deg.
-Kan du ikke være det? -Dette er min verden, Elizabeth.
Jeg tror ikke jeg passer på et mindre sted.
-Hva synes du om denne? -Den passer til en bardame
med frynsete rykte.
-Kanskje du skal prøve den, Viola. -Ikke vær latterlig.
Den er perfekt til neste middag med sir Lionel.
Jeg kom opp i en slåsskamp. Det går helt fint.
Å bli kastet i fengsel er ikke "fint".
Betjentene kjeder seg, og finner på grunner til å arrestere folk.
Men det gjaldt ikke ditt tilfelle.
Jeg beklager at jeg ikke er en forkjemper for loven, slik du er.
Da vi vokste opp havnet du aldri i trøbbel. Aldri.
Nå oppsøker du det. Hva har skjedd?
Jeg vet ikke. Kanskje livet.
-Kan jeg få en sånn til? -Jeg tror han har fått nok.
Mener du det? Skal storebror si når jeg har fått nok?
-Hei, Thornton. Hvor er pengene mine? -Jeg har brukt dem på kjæresten din.
Skal vi ordne opp i dette enkelt eller vanskelig?
Enkelt høres greit ut. Hvor mye?
-Ti dollar. -Legg vekk pengene dine.
Jeg skal betale når jeg har penger.
Pass deg.
Hold deg unna.
Vet du hva Elizabeth trenger? Smykker i håret.
Tror du ikke det blir litt mye?
Jeg må innrømme at jeg har savnet ettermiddagsteen.
Bli kvitt dem!
Hold deg unna!
Vi skulle bare
ta oss en matbit.
Du liker visst å spise og stikke. Eller rulle, så det ut til.
Det var en misforståelse.
-Hvem er dette? -Tom Thornton. Til tjeneste.
Jeg beklager min brors dårlige oppførsel,
men problemene oppsøker ham.
Er det broren din?
Hans mye kjekkere og yngre bror.
Dette er Thatcher-søstrene.
Miss Thatcher. Miss Thatcher.
Og du må være Miss Thatcher?
Hvorfor har du holdt denne sjarmerende mannen skjult?
Jeg er Thornton-familiens sorte får. Ikke sant?
Jeg er veldig fascinert av sorte får.
Dette er veldig interessant, men vi må gå.
-Vi ses i kveld. -Jeg gleder meg.
Er det disse du vil invitere inn i familien?
Han sa det var en misforståelse.
Det var krigen i 1812 også.
Vi møttes i fjor
da Peter var i Cape Fullerton i forbindelse med gruven.
Vi møttes hver gang han hentet forsyninger.
Jeg lurte på hvorfor han alltid dro frivillig til Cape Fullerton.
Peter var den første gutten som fikk meg til å føle meg spesiell.
Han var sjenerøs også.
Jeg visste at han ikke hadde penger, men jeg fikk alltid blomster.
Det høres ut som Peter.
Jeg vet ikke hvorfor han ikke fortalte meg om deg.
Han trodde du ville synes vi var for unge til å forlove oss,
derfor holdt vi det for oss selv. Men dagen etter at vi hadde giftet oss,
visste vi at det var feil å holde det hemmelig.
Vi planla å komme hit for å fortelle det sammen, men...
Jeg kunne ikke dra fra jobben akkurat da, og med en gang Peter kom tilbake hit...
-Jeg ville gjerne ha visst det. -Beklager hvis vi har såret deg.
Du har vært gjennom så mye allerede.
Nei, det går fint.
Jeg ville gjerne treffe deg.
Jeg ville virkelig det, men...
Jeg var usikker på hvordan du ville ta det.
Så da Miss Madison skrev til meg
og spurte om jeg ville vitne,
så sa jeg nei.
Hvorfor ombestemte du deg?
Jeg ba om veiledning.
Og så så jeg en avis i Hamilton.
Rettssaken sto på forsiden.
Det høres kanskje dumt ut, men jeg følte at det var et tegn
på at jeg måtte komme, at jeg måtte gjøre det rette.
Bor du hjemme hos foreldrene dine nå?
Nei.
Foreldrene mine lever ikke.
Jeg jobber i Hamilton.
Har du det bra?
Jeg er glad for at jeg kan ta vare på meg selv, hvis det er det du mener.
Nå kom jeg på
at jeg har noe jeg vil vise deg.
Bryllupet vårt.
Det er det eneste bildet jeg har av ham.
Jeg vil at du skal ha det.
Er du sikker?
Jeg vet at Peter ville ha ønsket det, Mrs. Stanton.
Du er også Mrs. Stanton nå.
Jeg liker å høre det.
Alle reiser seg.
-Dette går fort. -Sitt ned.
Det foreligger to rapporter,
og det betyr at en er ekte og en er falsk.
En kommer fra gruveselskapet,
en bedrift som har alt å tape.
Den andre kommer fra en ung dame som ikke har noe å vinne på å lyve.
Nå må du gjøre noe.
Ærede dommer, jeg protesterer
-på den urettferdige beskrivelsen av... -Avvist.
Sett deg ned.
I lys av de bevisene som foreligger,
finner jeg Pacific Northwest Gruveselskap
skyldige i forfalskning av rapporten,
og i å ha forårsaket at 47 menn gikk inn i gruven,
og rett i døden.
Firmaet må betale maksimum tillatt erstatningsbeløp,
og pengene deles likt mellom enkene.
I tillegg
blir gruven stengt umiddelbart og permanent.
Dette fortjener du, Mr. Gowen.
Som du vet, ærede dommer,
så er jeg, i likhet med gruvearbeiderne, ansatt i firmaet.
Jeg eier det ikke.
Jeg visste ingenting om at noe var galt,
og jeg synes det er avskyelig.
Du lyver.
Men heldigvis for deg, kan jeg ikke bevise det.
Retten har avsagt sin dom.
Det er sant som de sier.
For å klare seg i mennenes verden, må man være dobbelt så god.
Og det er du.
Jeg skjønner at det må ha vært et sjokk å bli kjent med Clara på denne måten,
men jeg ville ikke si det tidligere,
i tilfelle hun ikke kom.
Jeg skjønner det.
Tusen takk for at du kom.
-Du reddet oss. -Jeg er glad for å være en del av det.
-Hvordan var shoppingen? -Jeg tror vi var i alle butikkene.
Men nok om oss. Hvordan føler du deg?
Av og til har jeg lyst til å danse.
Andre ganger orker jeg ikke å gå herfra til stuen.
Men la oss snakke om hyggeligere ting.
Faren deres sier at Charles bare snakket om deg på kontoret.
Det er sikkert en overdrivelse.
Jeg tror det er sant. Charles har nesten ikke sagt ja til sosiale begivenheter
siden du dro herfra.
Det er latterlig. Vi er bare venner.
Jeg så måten han betraktet deg på i hagen.
Så du på oss?
Selvfølgelig ikke, vennen. Vi bare gikk forbi vinduet.
Jeg ønsker at Charles kunne se på meg i steden.
-Har du glemt Tom allerede? -Hvem?
Ingen spesiell.
Vil du se de nye kjolene våre?
Det vil jeg gjerne.
Kom igjen.
-Det setter jeg stor pris på. -Jeg også.
Samantha? Hvordan er det å være advokat?
Spennende når man vinner, ikke så spennende andre ganger.
Jeg elsket å være kone og mor. Jeg tenkte ikke på å gjøre noe annet.
Før jeg startet kafeen.
Ingenting er mer edelt enn å være kone og mor.
Det var moren min som sa at jeg kunne gjøre alt jeg bestemte meg for.
Og det gjorde du.
Det gjorde jo du også.
Jeg skjønner ikke hva dere feirer.
Uten gruva finnes det ikke jobber.
Folk vil flytte herfra. Dette vil bli en spøkelsesby.
Vi har vært gjennom tøffe tider før, Florence.
-Vi klarer det igjen. -Jeg vet ikke.
Unnskyld meg.
Kan du ikke bli i Coal Valley?
Jeg vil ikke trenge meg på.
Det gjør du ikke. Jeg har et ledig rom oppe.
Det er veldig snilt av deg, men jeg kan ikke.
-Du kan jobbe i kafeen. -Jeg må tilbake til Hamilton.
Er alt i orden?
Jeg må bare tilbake, det er alt.
Hvis du ombestemmer deg, så vet du hvor du finner meg.
-Jeg lover å skrive til deg. -Det håper jeg du gjør.
Mrs. Stanton?
Vi kom litt uheldig ut av det i starten. Jeg vil gjøre det godt igjen.
Dette
er til enkefondet.
Oi, da!
Men hvis du sier til noen at jeg ga deg det, så sier jeg at du lyver.
Hemmeligheten er trygg hos meg.
Og takk.
Folkens! Kan jeg få oppmerksomheten et lite øyeblikk?
Mitt navn er Leland Coulter. Vennene mine kaller meg Lee.
Jeg kom til Coal Valley for å se hvordan rettssaken endte.
Den endte veldig bra.
Nå som gruven er stengt,
er denne byens fremtid
tømmer.
Den gode nyheten er at det er overalt.
Jeg har derfor bestemt meg for
å bygge en sagmølle her i Coal Valley.
Jeg skal ansette mange menn til å bygge den og drive den.
Hvis noen kan vise meg hvor jeg kan ha butikken,
så skal jeg få ballen til å rulle.
Jeg vil gjerne gi deg en omvisning i vår lille landsby.
Jeg håpet på det.
-Skal vi fortsette der vi sluttet? -Ja, det synes jeg.
Du virker som en byjente.
Jeg tilpasser meg fort.
Hva tror du? Er det noe ledig her i hovedgaten?
Gruveselskapet trenger jo ikke kontoret sitt lenger.
Jeg vet ikke helt. Det er ikke det inntrykket jeg vil gi.
Det er noen flere steder,
men de er litt for langt unna til fots.
Noe sier meg at du har lyst på en tur.
Jeg trodde aldri du skulle spørre.
-Hold deg fast. -Det skal jeg.
Hvis du trenger noe, så vet du hvor du finner meg.
Og ikke glem å skrive.
Jeg lover.
Ingen har egentlig brydd seg om meg før.
Bortsett fra Peter.
Og nå du.
Du er den snilleste kvinnen jeg vet om.
God tur, Mrs. Stanton.
Takk, Mrs. Stanton.
-Jeg skal skrive. -Lykke til.
Ha det.
Går det bra?
Det går fint.
Nå føler jeg at jeg endelig kan la Noah hvile i fred.
Livet går videre.
Og jeg er klar til å gå videre også.
Det er jeg glad for å høre.
Det er som om byen har fått nytt liv, ikke sant?
Og sagmøllen er bare starten på mange ting
som skal sette byen på kartet.
Det høres ut som du har tenkt til å bli her.
Det har jeg faktisk.
Så godt å høre.
Mrs. Thatcher?
Takk for at jeg fikk komme.
Vi er veldig takknemlige
-for at du fulgte Elizabeth hjem. -Bare hyggelig. Disse er til deg.
De er nydelige.
Kan du sette disse i vann? Takk.
Jeg er glad for at du føler deg bedre.
Så snilt av deg.
William?
Hvem er mannen i dress?
Elizabeths politivenn.
Skal politimannen spise middag med oss?
Elizabeth insisterte.
Jeg skjønner.
Har han med hesten sin?
Det har jeg. Ikke på en stund, men...
Beklager, jeg... Unnskyld meg.
Charles, velkommen.
God aften.
Disse er til deg, Grace, den vakreste blomsten i byen.
Det er bare fordi døtrene mine ikke har kommet ned enda.
Nå blir jeg satt i bakgrunnen.
Du ser strålende ut, Elizabeth.
Takk, Charles.
Jeg kunne ikke ha sagt det bedre selv.
Har dere to hilst?
Charles Kensington.
-Jeg jobber for Elizabeths far. -Jack Thornton.
Jack er politibetjent i Coal Valley.
Apropos det...
Jeg har fått gode nyheter.
Rettssaken er over, og enkene vant.
Det er ikke gode nyheter, det er fantastiske nyheter!
-Ja. -Elizabeth.
Du må hilse på tante Agatha.
Unnskyld meg.
Hvor lenge har du kjent Elizabeth?
Hele livet.
-Og du? -Litt kortere.
En politibetjent lever vel et farlig liv,
særlig i vesten?
Det er både gode og dårlige dager.
Da du fulgte Elizabeth til Hamilton, var det vel en god dag.
Det var ikke en jobb.
Ba hun deg om å bli med?
Jeg insisterte, faktisk.
Jeg er glad du gjorde det.
Hun er veldig selvstendig.
Det har jeg lagt merke til.
Selv om det ikke alltid er til hennes beste.
Det er sikkert spennende å jobbe for faren til Elizabeth?
Han har tatt meg under sine vinger.
Det føles som om jeg er den sønnen han ikke har.
Forrige kamp var veldig spennende.
Gamle Wickham fikk inn et skudd som ingen fikk tatt.
-Hva er det han snakker om? -Polo.
Jeg visste at samtalen ville dreie inn på hester.
-Spiller du polo, sir Lionel? -Det er en av mine favorittsysler.
Jeg vil gjerne se laget ditt spille.
Kanskje du vil beære meg med ditt nærvær denne sesongen?
For en flott invitasjon.
Betjent Thornton er også svært begeistret for hester.
Takk, men jeg kan nok ikke forskjell på polo og baseball.
Han har viktigere ting å ta seg av,
som å gjøre det trygt i Coal Valley.
Eller bli kastet ut av barer.
Hvem ble kastet ut av en bar?
Jacks bror, Tom.
Han er like kjekk som sin flotte storebror.
Hvordan kjenner du denne Tom, unge dame?
Han landet på føttene mine i formiddag.
Bokstavelig talt.
Vel,
dette er mye mer spennende enn å snakke om polo.
Si meg en ting, pleier du å drikke, betjent Thornton?
Nei, Mrs. Thatcher.
Og i hvert fall ikke på jobb.
Ikke ellers heller.
Noen gang.
Bortsett fra til middag.
Kanskje det er på tide med dessert.
Det er en veldig god idé, tante Agatha.
Si meg en ting, betjent, hva synes du om peach melba?
Unnskyld, hvem?
Det er is med ferskensaus.
Jeg vet det, jeg bare tullet.
Betjenten din har god sans for humor, vennen.
Han er ikke betjenten min, tante Agatha.
Er han ikke?
Jeg har glemt hvordan den er.
Du er fortsatt flinkere enn meg.
La oss prøve igjen.
De har det så hyggelig sammen.
Jeg hører at de har vært venner veldig lenge.
Charles og Elizabeth har mye til felles.
De tok timer hos de samme lærerne, og hadde de samme vennene.
Det er bånd som varer evig.
Noen ganger har folk til felles det de føler inni seg.
De er sjelevenner.
Elizabeth har mye sjel, ja.
Det er det jeg liker med henne, sir.
Men av og til tenker jeg
at hun ikke helt vet hvem hun er enda.
Hun har en tendens til å følge hjertet i stedet for hodet.
Det vil nok gå opp for henne en dag, og jeg håper ikke hun opplever
at hun har gått glipp av det hun fortjener.
Det er nydelig.
Besnærende.
Du trenger nok ikke å bekymre deg over det.
Bare hyggelig.
Hvis hun følger hjertet, kommer hun til å få det fint.
Spillet ditt er like vakkert som deg selv.
-Du snakker vakkert også. -Ja, det gjør jeg.
Vet du hva denne byen trenger? Bortsett fra en sagmølle?
Jeg tror du vil fortelle meg det.
-Et teater. -Et teater?
Hva skal du med et teater?
Jeg har spilt på Great White Way
på Broadway i New York, og...
Det er synd å kaste bort talentet mitt.
Er du skuespillerinne?
Jeg hadde hovedrollen i 45 Minutes to Broadway.
Jeg trodde du var på Broadway, ikke 45 minutter unna.
Jeg skjønner at det trengs undervisning her.
Vi skal ikke være kull-folk lenger,
og Mr. Coulter bringer med seg nytt liv og nytt håp.
Som ordfører synes jeg vi skal vurdere et navneskifte for vår flotte by.
Jeg er åpen for forslag.
Ikke dra din vei før jeg får truffet deg igjen.
Jeg blir nok ikke lenger enn noen få dager.
Hun drar ikke før vi er sikre på at moren hennes er helt frisk.
Du får det til å høres ut som om jeg er invalid.
Dr. Clement passer på meg,
og jeg er sikkert meg selv igjen om kort tid.
På gjensyn, da.
På gjensyn.
-Det var hyggelig å treffe deg. -Deg også, Julie.
-Takk for at du inviterte meg. -Jeg håper du hadde det fint.
Det viktigste er at du er hjemme med familien din.
Jeg er hjemme i Coal Valley også.
Betjent, jeg håper du hadde det hyggelig?
Veldig. Takk, sir.
Ser vi deg igjen?
-Nei, jeg drar i morgen tidlig. -Det...
Det var veldig brått.
Du er i trygge hender hos familien din,
og jeg har en jobb jeg må tilbake til.
Jeg har avtalt med betjent McGinty
at han eskorterer deg tilbake til Coal Valley når du er klar.
Det var snilt av deg.
-Det var hyggelig å treffe deg, sir. -I like måte.
Miss Thatcher.
-Beklager. -Det går fint.
Mr. Coulter?
Jeg må få si at det du gjør er flott.
At du bygger sagmøllen. Det vil bety så mye for folk,
nå som gruven er stengt.
Det å bety noe for noen er jo det livet handler om, hva?
Absolutt. Farvel.
Mine damer og herrer.
Venner,
dere har kommet med mange flotte forslag,
men til syvende og sist, kan vi bare velge ett.
Her er det nye navnet på byen vår.
VELKOMMEN TIL HOPE VALLEY
Takk, ordfører.
Det ligger endring i luften.
Det virker sånn.
Jeg hører du skal starte en sagmølle.
Ja, det skal jeg.
Det er et ambisiøst prosjekt.
Jeg liker utfordringer.
Den forrige som prøvde seg, gikk dukken i løpet av seks måneder.
Det skjer ikke denne gangen.
Nei, ikke hvis du gjør det riktig.
Det er den eneste måten jeg gjør ting på.
Jeg vil gjerne at du skal lykkes, Mr. Coulter.
Og jeg kan kanskje hjelpe deg.
Ja vel?
Hvordan da?
Jeg vet mye om denne byen.
Min ekspertise kan være til hjelp for deg.
Nå når gruven stenger, regnet jeg med at du ville dra videre.
Nei, jeg drar ikke.
Men du har jo ikke jobb?
Det kommer mange muligheter her i Hope Valley,
og jeg vil utnytte hver eneste en av dem.
Greit nok.
La meg tenke på det.
Selvfølgelig. Ta den tiden du trenger.
Jeg venter.
Sa Julie Thatcher noe om meg i går?
-Ikke et ord. -Hun snakket om meg hele kvelden, hva?
Nei.
Hold deg unna henne. Hold deg unna alle.
Skjedde det noe mellom deg og prinsesse Elizabeth i går kveld?
Ikke noe du skal tenke på.
Vi har ikke mer å snakke om. Jeg stikker.
Vi har mye å snakke om. Jeg vil at du skal komme til Coal Valley.
-Aldri i livet. -Hør på meg.
Jeg kan skaffe deg jobb der, og holde deg unna trøbbel.
Nå er du i gang igjen.
Jeg vil bare hjelpe deg.
Du prøver å holde meg i bånd.
-Tom. -Livet mitt er her.
Du har livet ditt der.
La det være med det.
Vi ses.
Jeg så deg ikke til frokost i dag.
Jeg var ikke sulten.
Det er vanskelig å komme hjem, ikke sant?
Jeg har også vært ung en gang.
Jeg visste ikke hvor mye jeg savnet dette.
Det var så godt å se igjen alle.
Til og med Viola.
Viola? Ikke overdriv nå.
Kanskje det var egoistisk av meg å dra for å følge drømmen.
Ingen er perfekt, vennen.
Vi må være litt egoistiske av og til,
for å ta vare på oss selv.
Jeg vet ikke om Jack forstår at jeg må være her akkurat nå,
og at det ikke endrer mine følelser for ham.
Kanskje du må si det til ham.
Du er jammen opptatt. Trenger du hjelp?
Ja, gjerne.
Hvor skal jeg være? Her ute, eller på kjøkkenet?
Kjøkkenet, takk.
Det må jeg si, Abigail,
selv om du jobber så hardt som du gjør,
så virker du lykkeligere enn på lenge.
Når forretningene går bra...
Jeg tror ikke det bare gjelder kafeen.
Jeg har sett hvordan du og den kjekke Mr. Avery ser på hverandre.
Det er fint for deg. Du fortjener det.
Det gjør alle andre i byen også.
Vi må legge fortidens tristhet bak oss,
en gang for alle.
Jeg kunne ikke ha sagt det bedre selv.
Siste tog!
Hva gjør du her?
Vi fikk ikke sagt ordentlig farvel.
-Du trengte ikke å komme... -Jo, det trengte jeg.
Jeg vet ikke hva som gikk galt mellom oss i går kveld,
-men jeg vil ikke skilles sånn. -Ingenting gikk galt.
Jeg måtte bare dra hjem.
-Jeg vet at du må det. -Alle om bord.
Det er toget mitt.
Beklager, jeg må gå.
Så...
Ta med deg dette.
Norske tekster: Cathrine Engebret