TIDIGARE
Min son dog för två år sedan. Min fru dog en vecka senare.
-Jag vill kalla ett vittne till. -Clara Stanton. Peter Stantons änka.
Jack.
Charles?
Elizabeth.
Var du gift med en av gruvarbetarna som dog i explosionen?
Min make hette Peter Stanton.
Han arbetade i gruvan i tre år.
Vi gifte oss två dagar före olyckan.
Var hittade du detta vittne?
Genom offentlig registersökning av männen som dog i gruvan.
Jag har ett vigselcertifikat för Peter Stanton och Clara Weller.
Jag är imponerad.
Och jag har ett dokument till.
Detta är den riktiga säkerhetsrapporten som Joseph Sweeney skrev under själv.
Det framstår tydligt att gruvan var osäker på grund av ventilationssystemet.
Var hittade du dokumentet?
Peter litade inte på gruvbolaget.
Han var rädd att de skulle klandra hans far för uppvigling.
Så han bad mig förvara det säkert.
Ifall något hände.
Och var fick Peter rapporten ifrån?
Det var hans fars kopia.
Mr Stanton var rädd att någon skulle skada honom.
Eftersom han ställde till med besvär för bolaget.
-Så han gav det till Peter. -Detta är hörsägen, Ers nåd.
-Vi kan inte tillåta detta. -Jag kan göra vad jag vill.
Och just nu vill jag studera dessa dokument.
Rätten är ajournerad.
Jag heter Abigail Stanton. Jag är Peters mor.
Varför förutsåg du inte det?
Kvinnan stod inte på vittneslistan.
-Hur kunde han då låta henne vittna? -Parker är vild.
Man vet aldrig vad han tänker göra. Jag sa att vi skulle behålla Black.
Det kan vi inte göra något åt nu. Så hur tar vi oss ur detta?
Det kan gå att övertyga Parker om att flickan ljög.
-Men det blir dyrt. -Kosta vad det kosta vill.
Jag hoppas att jag inte stjäl för mycket tid av din dag.
Inte alls.
Jag har faktiskt inget bättre för mig än att åka hem
och fundera på min ensamma existens som ungkarl.
Varför tror jag inte på det?
Minns du när vi var unga?
Vi brukade leka blindbock i denna trädgården.
Jag minns. Du brukade fuska.
Det var du.
Du tjuvkikade så att du kunde ta mig.
Jag ville se, så jag inte skulle springa in i ett träd.
Du verkade alltid veta precis vart du skulle, då och nu.
Det är inte helt sant, men det var vänligt av dig.
Vet folket i Coal Valley om
-vilken tur de har som har dig? -Jag har tur som har dem.
Din far nämnde att det kan finnas chanser för affärer i Cape Fullerton.
Jag förstår att det inte är långt ifrån där du är.
Jag vet inte om far hade trivts med att besöka Coal Valley.
Vi har så få bekvämligheter.
Han hade säkert tyckt om att besöka dig var som helst.
Han vore gladare om jag bara kom hem.
Är det helt uteslutet?
Jag oroar mig för mor.
Men jag är den ende läraren i Coal Valley, de är beroende av mig.
Något annat som lockar där?
Jag skulle ljuga om jag sa nej.
Jag förstår.
Han måste vara mycket speciell om han är värdig din tillgivenhet.
Det är han.
-Jag måste säga att jag är besviken. -Charles, var inte det.
Vi har varit vänner i evigheter.
Jag bryr mig om dig och inget kommer att ändra på det.
Inte jag heller.
Bra.
De är så perfekta ihop.
Gå inte händelserna i förväg.
En man kan önska det bästa för sin dotter.
Om det ändå vore så enkelt.
Ska jag ringa dr Clement?
Nej, jag...
Är bara lite yr.
Får jag komma in?
För vad då?
Det är mycket pengar.
Du vet säkert att det är ett federalt brott att muta en domare.
Se det som pokervinster...
...för framtida spel, som kanske eller kanske inte blir av.
Slugt, mr Gentry.
Mycket slugt.
Hej, Tom.
Jack. Kände nästan inte igen dig utan din orkesteruniform.
Du har visst inte förlorat din klipskhet.
Lillebror.
Var inte du upptagen med att leka tjuv och polis
-i någon gruvstad i väst? -Nej, jag tog ledigt
för att eskortera hem Elizabeth Thatcher.
Din lyckost.
Familjen Thatcher är i princip kungligheter.
-De är bara människor som du och jag. -Fast de är rikare än Midas.
-Jag hörde att deras butler har en butler. -Kul.
Få se på dig.
-Du har vuxit. -Kanske håret på huvudet.
Det var så längesen du såg mig
-att du har glömt hur jag ser ut. -Aldrig.
Jag är glad att du är här. Vad dricker du?
-Whisky. -Bartender, whisky åt min bror.
Hur visste du var jag var?
Grabbarna på regionkontoret har hållit ett öga på dig.
Sa att du har gett dem en del trubbel. Vill du berätta om det?
-Valde jag rätt klänning? -Jack kommer att älska den.
Den är vacker.
-Det lät som en komplimang. -Jag vet att jag är hård mot dig.
Jag antar att jag ibland önskar att jag var lika fri som du.
-Kan du inte vara det? -Detta är min värld, Elizabeth.
Jag vet inte om jag passar på en mindre plats.
-Vad tycker du om denna? -Kanske för en saloonslampa
med tvivelaktig moral.
-Då borde du kanske prova den, Viola. -Var inte larvig.
Den vore perfekt för nästa middag med sir Lionel.
Så jag hamnade i ett slagsmål. Ingen stor grej. Jag är okej.
Det är inte okej att bli kastad i fängelse.
Konstaplarna är så uttråkade att de hittar på anledningar.
Fast det gjorde de väl inte i ditt fall?
Jag är ledsen att jag inte är lika hederlig som du är.
När vi växte upp hamnade du aldrig i trubbel.
Och nu söker du upp det? Vad hände?
Jag vet inte. Kanske livet hände.
-Kan vi få en till? -Han har nog fått tillräckligt.
Verkligen? Ska storebror säga när jag har fått nog?
Du, Thornton. Var är mina pengar?
Spenderade det på din tjej.
Ska vi göra upp på det lätta eller svåra sättet?
Det lätta låter bra. Hur mycket?
-Tio dollar. -Stoppa undan pengarna.
Jag betalar dig när jag är redo för det.
Passa dig.
Vet du vad Elizabeth behöver? Hårjuveler.
Är det inte lite väl mycket?
Men jag ska erkänna att jag har saknat att dricka eftermiddagste.
Ut med dem!
Håll er ute!
Vi tog bara...
...en bit mat.
Ni gillar visst att ta springnota. Eller snarare rullnota.
Det var bara ett missförstånd.
-Vem är då detta? -Tom Thornton. Till er tjänst.
Jag ber om ursäkt för min brors dåliga uppförande
men trubbel verkar hitta honom.
Är detta din bror?
Hans yngre och mycket stiligare bror.
Det här är systrarna Thatcher.
Miss Thatcher, miss Thatcher.
Och du måste vara miss Thatcher?
Hur kunde du hålla en så charmerande man hemlig?
Jag är familjen Thorntons svarta får. Eller hur, Jack?
Men jag tycker att svarta får är fascinerande.
Trots att detta är så intressant måste vi ge oss av.
-Ses vi ikväll? -Det ser jag fram emot.
Är det dessa människor du vill bjuda in till vår familj?
Det var ju bara ett missförstånd.
Det var kriget 1812 med.
Vi möttes förra året...
...när Peter var i Cape Fullerton i gruvaffärer.
Vi träffades varje gång han kom för inventarier.
Jag undrade varför han alltid ville åka till Cape Fullerton.
Peter var den första pojken som fick mig att känna mig speciell.
Han var generös med.
Jag visste att han hade ont om pengar, men han hade alltid med sig blommor.
Det låter precis som Peter.
Jag vet inte varför han inte berättade om dig.
Han var rädd att du skulle tycka att vi var för unga,
så vi höll det för oss själva, men...
...dagen efter att vi gifte oss visste vi att vi inte skulle hålla det hemligt mer.
Vi skulle komma hit och berätta tillsammans, men...
Jag kunde inte få ledigt just då och sen när Peter kom hit...
Jag önskar att jag visste.
Jag är ledsen om jag har orsakat dig smärta.
Jag vet att du redan har varit med om så mycket.
Nej. Det är okej.
Jag ville träffa dig.
Det ville jag, men...
Jag visste inte hur du skulle känna.
Så när miss Madison skrev till mig och bad mig vittna
sa jag att jag inte kunde.
Varför ångrade du dig?
Jag bad Gud om vägledning.
Och så såg jag en tidning i Hamilton.
Rättegången var på förstasidan.
Det kanske låter larvigt, men jag såg det som ett tecken,
att jag var tvungen att komma och göra rätt sak.
Bor du med dina föräldrar nu?
Mina föräldrar lever inte längre.
Jag arbetar i Hamilton nu.
Är du lycklig?
Jag är glad att jag kan ta hand om mig själv, om det är det du menar.
Jag mindes precis.
Jag har något att visa dig.
Vårt bröllop.
Det är den enda bilden jag har kvar av honom.
Jag vill att du ska ha den.
Är du säker?
Det vet jag att Peter hade velat, mrs Stanton.
Vet du, du är mrs Stanton nu med.
Det låter bra.
Res er.
-Det här är snart över. -Var goda och sitt.
Det finns två rapporter,
vilket innebär att en är äkta och den andra förfalskad.
En har gruvbolaget försett oss med, ett företag som riskerar allt.
Det andra av en ung dam som inte står att vinna något av att ljuga.
Gör något.
Ers nåd, jag protesterar
-mot denna orättvisa karaktärisering... -Avvisas.
Sitt dig ner.
Därför, med tanke på bevisen framför mig...
...finner jag gruvbolaget Pacific Northwest...
...skyldigt till att förfalska säkerhetsrapporter...
...som orsakade att 47 män gick in i gruvan och rakt in i döden.
Bolaget ska bötfällas med det tillåtna maxbeloppet
och de pengarna ska delas jämnt mellan änkorna.
Vidare...
...ska gruvan omedelbart och permanent stängas.
Jag vill straffa dig, mr Gowen.
Som Ers nåd vet om, är jag, likt gruvarbetarna, anställd av gruvbolaget,
inte en ägare, och hade ingen kännedom om deras missgärningar,
vilka jag anser vara förkastliga.
Du ljuger.
Men, som tur för dig kan jag inte bevisa det.
Denna domstol har fattat sitt beslut.
Det är sant vad de säger.
För att klara sig i männens värld måste man vara dubbelt så bra.
-Och det är du. -Tack.
Jag vet att det måste ha varit en chock att lära känna Clara så här,
men jag kunde inte berätta tidigare ifall hon inte skulle dyka upp.
Jag förstår.
Clara, tack för att du kom.
-Du gjorde all skillnad. -Jag är glad att ha varit del av det.
-Hur var shoppingen? -Vi gick nog till varje butik i stan.
Nog om oss. Hur mår du?
Ibland känner jag att jag kan gå och dansa.
Andra gånger kan jag inte gå härifrån till salongen.
Men låt oss tala om gladare ämnen.
Din far sa att Charles inte kunde sluta tala om dig på kontoret.
Det är säkert en överdrift.
Jag tror på det. Charles har knappt tackat ja till några sociala bjudningar
sen du lämnade stan.
Trams. Vi är bara vänner.
Jag såg hur han tittade på dig i trädgården.
Såg du på oss?
Nej, självklart inte. Vi råkade bara gå förbi fönstret.
Jag önskar att Charles hade sett åt mig för en gångs skull.
-Har du redan glömt Tom? -Vem?
Ingen speciell.
Ska vi visa våra nya klänningar?
Det vore trevligt.
Ja, kom nu.
-Jag uppskattar det verkligen. -Jag med.
Samantha? Säg mig, hur är det att vara jurist?
Fantastiskt när man vinner och mindre kul andra gånger.
Jag älskade att vara fru och mor. Jag ville aldrig göra nåt annat.
Tills kaféet.
Det finns inget mera nobelt än att vara fru och mor.
Det var min mor som sa att jag kunde göra vad jag än ville.
Och det gjorde du.
Jag skulle säga detsamma om dig.
Jag vet inte vad det är ni firar.
Utan gruvan finns det inget arbete.
Folk kommer att flytta. Detta blir en spökstad.
Vi har varit med om svåra tider förut, Florence.
-Vi kan härda ut igen. -Det vet jag inte.
-Ursäkta mig. -Ja.
Clara, ska du inte stanna i Coal Valley?
Jag vill inte tränga mig på.
Det gör du inte. Jag har ett extra rum däruppe.
Det var snällt av dig, men jag kan inte.
-Du kan arbeta på kaféet. -Jag måste tillbaka till Hamilton.
Är allt okej?
Jag måste bara tillbaka.
Om du ångrar dig vet du var jag finns.
-Jag lovar att skriva. -Det hoppas jag att du gör.
Mrs Stanton?
Jag vet att det började dåligt mellan oss, så jag vill gottgöra dig.
Detta här går till änkornas fond.
Jösses!
Men berättar du att jag gav det till dig kallar jag dig för lögnare.
Din hemlighet är trygg med mig.
Och tack ska du ha.
Ursäkta. Får jag ta er uppmärksamhet en stund?
Jag heter Leland Coulter. Mina vänner kallar mig Lee.
Jag kom till Coal Valley för att se hur rättegången skulle gå.
Jag tycker att den gick rätt så jäkla bra.
Och nu när gruvan är stängd är framtiden för er stad...
...timmer.
Och de goda nyheterna är att det finns överallt.
Så, jag har bestämt mig för att bygga ett sågverk i Coal Valley.
Och jag tänker anställa många män som kan hjälpa mig med det.
Om någon kan visa mig var jag kan ha mitt kontor så ska jag sätta igång.
Jag skulle gärna ge dig en rundvisning av vår lilla by.
Jag hoppades på dig.
-Ska vi fortsätta där vi slutade? -Det tycker jag.
Vet du... Du framstår som en stadstjej.
Jag har anpassat mig.
Vad tror du? Finns det något ledigt för mig här på huvudgatan?
Gruvbolaget kommer inte att behöva sitt kontor mer.
Jag vet inte. Det är inte riktigt rätt image för mig.
Det finns några andra ställen...
...men det är lite för långt för att gå.
Något säger mig att du vill ta en tur.
Jag trodde aldrig att du skulle fråga.
-Håll i dig. -Det ska jag.
Om du någonsin behöver något vet du var jag finns.
Och snälla, glöm inte att skriva.
Jag lovar.
Ingen har riktigt brytt sig om mig förr.
Förutom Peter.
Och nu du.
Du är den vänligaste kvinnan jag vet.
Ha en god resa, mrs Stanton.
Tack, mrs Stanton.
-Jag skriver till dig. -Lycka till.
Adjö.
Är du okej?
Det blir bra.
Efter allt detta känner jag att jag äntligen kan låta Noah vila.
Livet går vidare.
Och nu är jag redo att gå vidare med.
Det är jag glad att höra.
Det känns som att det är nytt liv i stan, va?
Och det där sågverket är bara början på mycket
som kommer att sätta den här stan på kartan.
Låter som att du funderar på att stanna.
Det gör jag faktiskt.
Det låter bra.
Tack för att du bjöd in mig till ert hem.
Vi är så tacksamma för att du
-eskorterade Elizabeth till Hamilton. -Det var mitt nöje. De här är till dig.
De är så vackra.
Kan du hitta en plats för dem?
Jag blev glad att höra att du mår bättre.
Det var vänligt av dig.
William?
Vem är mannen i kostymen?
Elizabeths polisvän.
Kommer han att göra oss sällskap till middag?
Elizabeth insisterade.
Jag förstår.
Kommer han att ha med sig sin häst?
-Det har jag. -Har du?
Inte på ett tag, men...
Jag är glad att vara tillbaka.
Ursäkta mig.
Charles. Välkommen.
God kväll.
De här är till dig, Grace, rummets vackraste blomma.
Det är bara för att mina döttrar inte har gjort oss sällskap än.
Men jag är rädd att jag kommer att hamna i bakgrunden.
Du ser helt fantastisk ut, Elizabeth.
Tack, Charles.
Kunde inte ha sagt det bättre själv.
Har ni två träffats?
Charles Kensington.
-Jag arbetar för Elizabeths far. -Jack Thornton.
Jack är konstapeln i Coal Valley.
Det påminner mig.
Jag fick ett telegram. Goda nyheter.
Rättegången är över och domaren dömde till änkornas favör.
Det är ju underbara nyheter.
Kom och säg hej till din moster Agatha.
Ursäkta mig, mina herrar.
Hur länge har du känt Elizabeth?
Hela våra liv.
-Du? -Lite mindre.
Så livet som ridande polis måste vara farligt, speciellt i gränslandet?
Ja, det har sina goda och sina dåliga dagar.
Jag antar att behöva eskortera Elizabeth till Hamilton var en av de bra dagarna.
Det var inget uppdrag.
Bad hon dig följa med?
Jag insisterade faktiskt.
Det var bra.
Hon kan vara ganska självständig.
Ja, det har jag märkt.
Trots att det inte alltid är till hennes bästa.
Att arbeta med Elizabeths far måste vara intressant.
Han har tagit mig under sina vingar.
Ibland är det som att jag är sonen han aldrig fick.
Det var riktigt knivigt i den sista chukkern.
Gamle Wickham fick iväg ett skott som ingen kom åt.
-Vad är det han talar om? -Polo.
På något sätt visste jag att samtalet skulle leda till hästar.
-Spelar du polo, sir Lionel? -Det är en favoritsyssla.
Jag skulle gärna se ditt lag spela.
Du kanske kan göra mig nöjet med din närvaro denna säsong.
Vilken utmärkt inbjudan.
Konstapel Thornton är också en riktig hästman.
Tack, men jag kan inte skilja på en chukker och ett slagträ.
Han har viktigare saker att tänka på, som att hålla Coal Valley säkert.
Eller kastas ut från dryckesinrättningar?
Vem kastades ut från en dryckesinrättning?
Jacks bror, Tom.
Som är precis lika stilig som sin slående äldre bror.
Hur kommer det sig att du är bekant med denna Tom, unga dam?
Han landade vid mina fötter i eftermiddags.
Bokstavligen.
Tja, det här är mycket mera underhållande än polo.
Säg mig. Är drickande en vana, konstapel Thornton?
Nej, det är det inte, mrs Thatcher.
Sannerligen inte på jobbet.
Eller över huvud taget.
Eller någonsin.
Kanske vid middagen.
Det kanske är dags för dessert.
En utmärkt idé, moster Agatha.
Säg mig, konstapeln. Vad tycker du om persikomelba?
Ursäkta, vem?
Det är glass, med persikosås.
Jag vet. Jag skojade bara.
Din ridande polis har ett gott sinne för humor.
Han är inte min ridande polis, moster Agatha.
Inte?
Jag har glömt hur den går.
Du spelar ändå bättre än jag.
Ska vi prova igen?
De har så trevligt ihop.
Jag hörde att de har varit vänner länge.
Charles och Elizabeth har mycket gemensamt.
De hade samma lärare, samma vänner, skrapade sina knän.
Det är ett band som har stått sig över åren.
Ibland är det känslorna på insidan som folk har gemensamt.
Ett delat inre liv.
Elizabeth är verkligen livfull.
Det är vad jag gillar mest med henne.
Min ibland tror jag att...
...hon ännu inte riktigt vet vem hon är.
Hon har en tendens att följa sitt hjärta över sitt huvud.
Hon kommer nog att inse det en dag och jag vill inte att hon...
...ska missa det liv som hon förtjänar.
Det är underbart.
Fantastiskt.
Det behöver du nog inte oroa dig för.
Om hon följer sitt hjärta kommer allt nog att bli bra.
Du spelar lika vackert som du ser ut.
-Du talar ännu vackrare. -Ja, det gör jag.
Vet du vad denna stan behöver? Förutom ett sågverk?
Jag har en känsla av att du kommer att säga det.
En teater.
Varför behöver du en teater?
För att jag har spelat på den stora vita gatan Broadway i New York och...
Det vore synd att låta min talang gå till spillo.
Så är du skådespelerska?
Jag hade huvudrollen i 45 Minutes to Broadway.
Du sa väl att du var på Broadway, inte 45 minuter därifrån.
Jag ser att jag måste utbilda dig lite.
Eftersom vi inte längre kommer att vara kolmänniskor
och i och med att mr Coulter ger oss nytt liv och nytt hopp...
...tycker jag som borgmästare att vi borde överväga att byta namn på staden.
Jag tar emot förslag.
Säg att du inte försvinner innan jag får en chans att träffa dig igen.
Jag kan nog inte stanna mer än några dagar.
Hon ska ingenstans förrän vi vet att hennes mor är helt återställd.
William, du får mig att framstå som invalid.
Jag är under dr Clements vård
och jag kommer säkert att vara mig själv på nolltid.
Så... tills vi ses igen?
Tills dess.
-Jack, det var trevligt att se dig. -Detsamma, Julie.
-Tack för att du bjöd in mig. -Hoppas att du hade det kul.
Det viktigaste är att du är hemma med din familj.
Jag är hemma i Coal Valley med.
Konstapeln, du hade väl en trevlig kväll?
Väldigt trevlig. Tack, sir.
-Får vi träffa dig igen? -Nej.
-Jag lämnar Hamilton i morgon. -Det...
Det verkar plötsligt.
Du är säker och hemmastadd med din familj och jag har ett jobb som väntar.
Jag har bett konstapel McGinty
att eskortera dig till Coal Valley när du är redo att återvända.
Det var vänligt av dig.
-Väldigt trevligt att träffas, sir. -Detsamma.
Miss Thatcher.
-Jag är hemskt ledsen. -Nej, tack. Det går bra.
Mr Coulter?
Får jag säga att du är en stor man
som bygger det där sågverket. Det kommer att göra stor skillnad
nu när gruvan är stängd.
Att göra skillnad är väl vad livet handlar om?
Det är det. God dag.
Mina damer och herrar, vänner,
ni gav oss många underbara förslag, men i slutändan kan det bara finnas ett.
Jag ger er det nya namnet på vår stad.
VÄLKOMMEN TILL HOPE VALLEY
Tack, borgmästaren.
Det verkar som att förändring ligger i luften.
Det verkar så.
Jag förstår att du öppnar ett sågverk.
Ja, det ska jag.
Det var ett ambitiöst projekt.
Jag gillar utmaningar.
Sist någon försökte öppna ett gick det under på sex månader.
Det kommer inte att hända denna gången.
Nej, inte om du gör det rätt.
Det är så jag gör saker, mr Gowen.
Jag vill se dig ha framgång, mr Coulter.
Och jag kan hjälpa dig med det.
Verkligen?
Hur då?
Jag vet mycket om den här stan.
Min expertis kan vara till hjälp.
Nu när gruvan stänger förutsatte jag att du skulle bege dig.
Nej, jag ska ingenstans.
Är du inte arbetslös?
Det finns gott om nya möjligheter här i Hope Valley
och jag tänker utnyttja dem alla.
Det är rimligt.
Låt mig tänka på det.
Självklart. Ta all tid du behöver.
Jag är här.
Sade Julie Thatcher något om mig igår kväll?
-Inte ett ord. -Hon talade om mig hela kvällen,
-eller hur? -Nej.
Och håll dig borta från henne och allihopa.
Hände något mellan dig och prinsessan Elizabeth igår kväll?
Det har inte du att göra med.
Vi har inget mer att tala om. Då ska jag ge mig av.
Det finns mycket att tala om. Jag vill att du ska med till Coal Valley.
-Aldrig i livet. -Hör på.
Jag kan ge dig fast jobb där och hålla dig ur knipa.
Detta igen.
-Jag försöker hjälpa dig. -Nej.
Du försöker hålla mig i koppel.
Jag har mitt liv här.
Du har ditt liv där.
Vi lämnar det så.
Vi ses, Jack.
Jag såg dig inte vid frukosten i morse.
Jag var inte hungrig.
Det är svårt att komma hem igen, inte sant?
Jag var också ung en gång i tiden.
Jag insåg inte hur mycket jag saknade detta.
Och hur kul det är att träffa alla.
Till och med Viola.
Viola? Låt oss inte överdriva.
Jag kanske var självisk som gav mig av för att jaga en dröm.
Ingen är perfekt.
Och ibland måste vi vara lite själviska,
för att gynna vår egen självbevarelse.
Jag tror inte att Jack förstår att jag måste vara här just nu
och att det inte förändrar hur jag känner för honom.
Det kanske du måste säga.
Du har mycket att göra. Behöver du hjälp?
Ja, hemskt gärna.
Var vill du ha mig? Här eller i köket?
Köket, tack.
Jag måste säga, Abigail, för någon som jobbar så hårt som du,
verkar du vara lyckligare än du varit på länge.
Tja, det går bra för kaféet...
Det är nog inte bara kaféet.
Jag har sett hur du och den stilige mr Avery ser på varandra.
Det är bra för dig. Du förtjänar det.
Det gör alla andra i stan med.
Det är dags för sorgen över det förflutna att vara över, en gång för alla.
Kunde inte ha sagt det bättre själv.
Sista tåget!
Vad gör du här?
Vi fick ingen chans att ta farväl.
-Du behövde inte komma... -Jo, det behövde jag.
Jag vet inte vad som gick fel mellan oss igår kväll,
-men jag vill inte att vi ska skiljas så. -Inget gick fel.
Jag måste bara... återvända.
-Jag vet att du... -Alle man ombord!
Det är mitt tåg.
Ledsen. Jag måste gå.
Då...
Ta då detta med dig.
Översättning: Tomas Lundholm