Din episoadele anterioare...
Jack, bine ai revenit! Fără Elizabeth?
- Promit că îți voi scrie. - Sper.
Dra Leveaux tocmai voia să-mi spună ce a adus-o în Hope Valley.
Ai petrecut mult timp cu Bill Avery.
- Ești prietenă cu el? - Sunt soția lui.
CAFENEAUA LUI ABIGAIL
- Bună dimineața, Jack! - 'Neața, Abigail.
- Dnă Graves... - „Dnă Graves”.
Ce-mi place să aud asta! Mă duc să văd ce fac franzelele.
Nu știam că Mary lucrează aici.
Are grijă de cafenea, în lipsa mea.
- Unde pleci? - La Hamilton.
Nu mai am vești de la Clara de după proces. Sunt îngrijorată, Jack.
Îi sunt datoare lui Peter să mă asigur că e teafără.
Ai vorbit cu Elizabeth? Ar putea ajuta, știe bine orașul.
- I-am trimis o telegramă în zori. - Bine.
E ciudat. Abia am cunoscut-o pe Clara, dar simt că face parte din familie.
Chiar așa și este.
Mă duc să-mi fac bagajele, ca să prind diligența.
Abigail!
Când o vezi pe Elizabeth, să-i spui...
Da?
Spune-i că o salut.
Înainte unu, doi lateral, trei în spate și patru.
Stânga, dreapta, înapoi șase, șapte lateral...
Bună! Ați ajuns la timp.
- Pentru ce? - Tangou! E la modă acum.
Charles, dansează cu mine!
- Dacă insiști. - E simplu, o să conduc eu.
Așa?
- Charles... - Îmi pare rău.
Fac vreo greșeală?
- Când ai învățat să dansezi tangou? - Am și eu secrete.
E mai ușor decât pare. Dansezi?
- Abigail! - Elizabeth!
Cât mă bucur să te văd!
- Cum a fost drumul? - Lung.
Nu știam că țara noastră e așa de mare.
- Important e că ai ajuns. - Mulțumesc că mă găzduiești.
Cât stai la Hamilton, casa mea e și a ta.
Sigur ai destul loc? N-aș vrea să deranjez.
Nu e niciun deranj. O vom găsi împreună pe Clara.
Mă bucur că l-ai avut pe Bill Avery. Probabil te-a ajutat mult.
Avem multe de povestit.
- Îmi permiți? - Te rog.
- Deci ești noul primar din Hope Valley. - Da.
Ți-am zis că ți-ar prinde bine să-ți fiu prieten, dle Coulter.
Atunci, să discutăm afaceri.
Ai nevoie de autorizație ca să faci afaceri în orașul meu.
De fapt, îți trebuie două.
Una pentru fabrică, și alta pentru biroul de pe bulevard.
- Cât o să mă coste? - 200 de dolari bucata.
Unii ar numi asta șantaj.
Eu îi spun „prețul antreprenoriatului”.
Aștept cecul mâine după-amiază.
Mi-ar părea rău să-ți opresc proiectele pentru un asemenea fleac.
Cecul să fie pentru primărie sau vei depune banii în contul personal?
Elizabeth, mă uluiești!
Cum poți fi așa de modestă, când ai dus o asemenea viață?
- Cred că i-ai dus dorul. - Uneori.
Dar... nu știu ce să zic.
Simt că la Hamilton îmi lipsește ceva.
- Sau cineva? - Poate.
Uite ce ai primit! Sunt de la Charles.
S-a simțit bine la cina de ieri și speră să te revadă.
- Ai citit mesajul? - Desigur.
- Cine e Charles? - Doamnă Stanton!
- Mă bucur să te văd! - Și eu, Julie.
Mama și tata abia așteaptă să te vadă!
Avem timp destul cât să ne schimbăm pentru cină.
Îți voi împrumuta bucuroasă o rochie de la mine.
Mulțumesc, dar mă descurc cu ce am adus.
Bine.
Trebuie să sărbătorim.
- Vă aduc ceva de băut? - Dră LeVeaux?
Fac eu cinste, dacă îmi spui ce anume sărbătorim.
Dle Coulter, mi-am împlinit visul.
Voi juca într-un musical la San Francisco, la teatrul Curran.
Trebuie să te felicit.
Dl Garvey și dl Seidler lucrează pentru Wallace Zellman.
- Celebrul Wallace Zellman. - Ar trebui să fi auzit de el?
E cel mai mare producător de teatru din țară!
Dl Zellman a văzut-o pe dra LeVeaux pe scenă la New York.
Ne-am dat peste cap să-i dăm de urmă. Crede că va fi vedeta spectacolului.
Repetițiile încep peste trei zile. Mâine plec.
Când te vei întoarce?
Dacă spectacolul va avea succes, dl Zellman va organiza un turneu, apoi...
- Broadway! - S-ar putea juca ani întregi.
Mă bucur pentru tine, Rosemary.
- Povestiți-mi despre rol! - O să-ți placă mult.
E perfect pentru dumneata. Îți va plăcea teatrul Curran.
Ne bucurăm că ne ești musafiră.
Ai probleme cu sănătatea, dnă Thatcher. Sper că nu sunt o povară pentru dumneata.
Prostii! Mi-am revenit aproape complet,
mulțumită prietenului lui Charles, dr. Lyden.
Am auzit că ai venit să-ți cauți nora.
Da. Lucrează în Hamilton, dar mă tem că doar atâta știu.
N-am prea multe informații.
Abigail se teme că ar putea avea probleme Clara.
Am cunoștințe în poliție.
Le voi cere să se ocupe cei mai buni polițiști ai lor.
- N-aș îndrăzni să vă cer asta! - Nu mi-ai cerut-o, mă ofer eu.
Hamilton e un oraș mare.
O femeie nu are cum să caute singură pe cineva.
Mulțumesc. Am o fotografie, dacă e de ajutor.
- Desigur. - O aduc imediat.
Nici nu-mi pot imagina prin ce trece, biata de ea!
- Scuze că am întârziat! - Nu e nevoie să te scuzi.
- Luăm cina abia peste o oră. - Bine.
Pentru că eu și Lionel am dori să vă spunem ceva.
V-ați logodit? E minunat!
Julie, ne-ai stricat surpriza!
Dar nu e nicio surpriză! Știam că urma să se întâmple.
Doamne! Ce veste minunată, draga mea!
Bun venit în familie!
- Sper să o fac fericită pe fiica dv. - Să vă arăt inelul!
- E minunat! - I-a aparținut bunicii mele.
Trebuie să sărbătorim, să invităm prietenii apropiați.
- Poate la prânz, mâine. - Sigur ești în stare?
Dacă-mi interzici petrecerile, William, nu mai am nicio plăcere în viață.
- Felicitări! - Mulțumim.
Ești îndemânatic cu fierăstrăul.
Dacă vrei să te reprofilezi, să mă anunți!
Mersi.
Travis!
Să pui o prelată peste cherestea la noapte. Mersi!
Văd că avansează construcția. Cel de Sus îți va fi recunoscător.
Nu cred că m-ar recunoaște. N-am călcat de mult pe la biserică.
Dacă nu te-a lovit trăsnetul până acum, poate vii duminică.
O să mă gândesc.
Crezi că ați putea construi asta?
- E un amvon? - Da. Să nu fie simandicos.
- Din stejar, poate? - Asta ce e?
Ușa dulapului.
- Ce ar căuta în amvon? - Poate mi-ar fi util.
I-ar trebui o încuietoare.
A venit clipa.
- Sunt pregătită să plec. - Ne vei lipsi.
Lucrurile s-au schimbat pe aici după sosirea ta.
Mulțumesc că m-ați primit în oraș și în inimile voastre.
Ați fost foarte bune cu mine. Nu vă voi uita.
Drum bun!
Rosemary...
- În sfârșit, ai obținut ce îți doreai. - Iau viața de la capăt.
Sper să îți aducă tot ce îți dorești.
Îmi va fi dor de tine.
Și de tine, dulău bătrân ce ești!
- Să aveți grijă de voi! - Și tu.
Iat-o cum pleacă...
Era bine să fi adus un scenariu, să învăț replicile și piesele.
Am jucat în „Pitulicea”, care avea 11 piese muzicale.
De trei ori trebuia să ating note înalte, uite așa...
- Dră LeVeaux! - Da.
Nu există nicio piesă.
Nu lucrăm pentru dl Zellman. Ne-a plătit Cliff Conley.
Cliff Conley? Nu se poate. El a produs „Pitulicea”.
- Și i-ai furat banii. - Minte! N-am furat nimic.
- Unde-i chitanțierul? - Pot să explic!
O să-i explici lui. Și lasă cântatul!
Tu... Întoarceți mașina și duceți-mă imediat înapoi!
Mă tem că nu se poate.
- Atunci, o să țip. - E mai bine decât să cânți.
Abigail?
Bill Avery e polițistul trimis s-o caute pe Clara.
- Parcă cercetai alt caz. - Așa e.
Când am auzit de familia Thatcher, m-am oferit voluntar.
Vă las să vorbiți.
Mă bucur să te văd. Păcat că nu e o situație mai fericită.
E neplăcut.
Nu înțeleg.
Numele „Nora Avery” te va ajuta să pricepi? Pentru că s-a ivit la ușa mea.
- Abigail... - Te rog! Nu te obosi să-mi explici!
- Ce ți-a spus? - Destule.
- M-ai mințit. - Abigail, nu știi toată povestea.
Nu vreau să mai aud nicio poveste.
Înțeleg că ești furioasă și că nu vrei să mă asculți.
- Lasă-mă măcar să te ajut... - N-am nevoie de ajutorul tău.
- Vei avea. - Nu vreau nimic de la tine.
O voi găsi. După aceea, îți promit, nu mă vei mai vedea niciodată.
Îl rog pe dl Thatcher să ceară un alt investigator.
- Abigail! - Găsești singur ușa?
Sau să chem valetul să te conducă afară?
Dle Duncan! Cum ai călătorit?
I-am adus dlui Coulter autorizațiile pentru fabrică.
- Dar era să-mi pierd viața. - De ce?
Niște nemernici cu o mașină de lux aproape m-au aruncat în șanț.
- Dra LeVeaux părea furioasă foc. - Rosemary era în mașină?
Se zbătea în spate, iar dementul de la volan...
Ai venit dinspre Benson Hills. Nu?
- Da. De ce? - E la est de noi.
- Rosemary a plecat spre vest. - Atunci, a greșit drumul.
- Pari frânt de oboseală. - N-ai vrea să-ți povestesc.
- E treaba mea să-i ascult pe oameni. - Bine.
Fabrica e gata să fie deschisă, dar nu reușim să pornim utilajele.
Maistrul nu se descurcă?
Se străduiește, dar nu a mai lucrat cu un motor diesel.
E vremea să cerem ajutor.
Fără supărare, pastore,
dar Cel de Sus are treburi mai importante de făcut, cred eu.
Am fost în încurcături mai mari. O să mă descurc.
Cum vrei.
Deși, dacă tot te-ai oferit...
Cred că încercarea moarte n-are.
Tu ești Charles. Am auzit multe despre tine.
- Sper că de bine. - Am auzit doar lucruri minunate.
Și eu, despre dumneata. Mă bucur că ești prietenă cu Elizabeth.
Ne facem griji pentru ea, e departe de casă.
Dnă Stanton, ai un musafir.
Iertare pentru deranj.
Am informații despre Clara. Cineva a recunoscut-o din poză.
Unde e?
În estul orașului, dincolo de șina de tren.
Te pot duce la ea sau o pot aduce aici.
Prefer să merg eu la ea, dacă-mi poți da adresa.
Nu e indicat ca o femeie să meargă singură în acel loc.
- Atunci, vin și eu. - Și eu! Pare interesant!
Sigur aveți alte obligații. Nu vreau să vă deranjez.
- Dacă te pot ajuta, Abigail... - Mulțumesc.
Mergem?
Bine zis, „obligații”. De ce ne-am adunat cu toții aici?
Ca să-i sărbătorim pe Viola și pe sir Lionel.
Toasturi, prânzuri festive... Prea mare agitație.
Eu o să mă logodesc în secret. O să fug de acasă.
Julie, ție îți plac petrecerile, balurile și prânzurile festive.
Îmi plăceau. Acum le găsesc teribil de plicticoase.
Să nu-i lăsăm pe părinți să ne aștepte.
Ce te grăbești așa? Mai ai ceva de făcut după-amiază?
Nu fi prostuț, Charles! Vreau doar să fiu punctuală.
- Aici locuiește? - E ultima ei adresă cunoscută.
- De asta nu mi-a zis nimic! - Doamnă Stanton.
- Clara. - Ce cauți aici?
- Am putea vorbi undeva? - N-ar fi trebuit să vii.
Doamna Stanton a bătut cale lungă ca să vorbiți.
Eram foarte îngrijorată pentru tine.
Credeți-mă, nu am furat banii dlui Conley. Căutați-l pe regizor, Mike Ryan!
- El a furat banii șefului vostru. - Dar Ryan s-a ascuns bine.
Dl Conley crede că, dacă va afla că iubita lui e pe mâna noastră,
va ieși la lumină.
Mă tem că nu-s iubita lui.
Mi-a dat papucii imediat ce a pus mâna pe bani.
Jur, n-am nicio valoare pentru voi.
- Niciuna! - Nu-mi prea vine să cred.
Un bărbat ar fi nebun să nu-ți sară în ajutor.
Poate am pornit cu stângul. Ești foarte amabil.
Și drăgălaș.
Lasă-mă! Dă-mi drumul... Jack!
- Ești teafără? - Hai, urcă!
- Jack, ce frică mi-a fost! - Nu-i nimic. Ești în siguranță.
Dar bagajele mele...
De când lucrezi pentru acest domn Fletcher?
De mai bine de un an.
Lucrez șapte zile pe săptămână.
Uneori, termin la miezul nopții și mă trezesc la 5:00.
Cum ți-ai făcut datorii la el?
Tata a fost bolnav multă vreme înainte să moară.
Am împrumutat 500 de dolari pentru medic de la dl Fletcher.
Nu i-am putut înapoia. Mi-a zis să lucrez pentru el până vom fi chit.
M-a amenințat că, altfel, voi ajunge după gratii.
Crede-mă pe cuvânt, nu se va întâmpla asta.
De ce nu mi-ai cerut ajutorul?
Cum aș fi putut? Abia te cunoscusem. Nu voiam să fiu o povară.
Clara, nu e cazul! Mă ocup eu de tot, stai liniștită.
Nu. Dl Fletcher are mare putere. Am văzut de ce e în stare.
Clara, dacă dl Fletcher te exploatează, pot lua măsuri să îndrept lucrurile.
Nu vreau să mă ajutați. Îmi port singură de grijă.
- Clara! - Vreau să plecați! Am treabă.
- Clara, lasă-ne să te ajutăm! - Mă ajutați dându-mi pace.
Biata fată e îngrozită. Trebuie să iau măsuri!
- Dacă-mi permiți... - Mă descurc singură.
Cum anume vei face asta?
Cu tot respectul, eu știu cum să tratez cu cei ca dl Fletcher.
Lasă-mă să mă ocup de asta!
Ce rău ești! Dacă vom fi prinși?
Nu vine nimeni decât peste câteva ore. Nu vor ști că am fost aici.
Uite! E chiar ce ne trebuie.
- Ești pregătit? - Sunt al tău.
Dar nu înțeleg de ce trebuie să învăț să dansez.
Ca să facem furori prin cluburi.
- Începe să-mi placă. - Urmează pașii mei!
Înapoi, în dreapta, înainte, înainte, încrucișat,
înainte, la dreapta, împreună.
- Asta e! Ai un talent înnăscut! - Ești tu profesoară bună.
Îmi pare rău că n-am ajuns în timp util la Hope Valley.
Calul e obosit.
Nu mă deranjează să-mi petrec noaptea cu eroul meu polițist.
Dar puteai să fi adus un cort, saci de dormit și o cafea.
Aș fi adus, dar eram grăbit.
Nu mă plâng. Mi-ai salvat viața.
Jack?
De ce a eșuat relația noastră?
- Din cauza prostiilor tale. - Adică?
Ai plecat cu niște necunoscuți, pentru a căuta gloria.
- Ce era în mintea ta? - Aveau cărți de vizită.
Vezi? Asta e greșeala ta. Nu-ți ajunge niciodată ceea ce ai.
Îmi pare rău.
Te-am părăsit pentru că n-am avut ochi să văd ce lucruri prețioase aveam.
Nu voi repeta greșeala.
Unde te duci?
Caut ceva de mâncare.
Vreau somon cu cartofiori albi.
- Voiam să-ți dau astea înapoi. - Mulțumesc.
Viola!
N-am fost niciodată prea apropiate,
dar voiam să știi că mă bucur mult pentru tine.
- Te potrivești de minune cu Lionel. - Ești amabilă.
Nu pot să cred că una dintre noi se mărită!
- Parcă am crescut brusc. - Pentru că trăiești în altă lume.
În lumea mea, e normal să-ți găsești un soț bun,
să te măriți, să ai un loc în societate.
Dar viața nu înseamnă doar atât. Nu-i așa?
- N-o să ghicești unde am fost! - Unde anume?
- Nicăieri. - Te-am văzut când ai plecat pe furiș.
Văd bine ușa din spate de la fereastra mea.
Mereu mă spionezi!
Pentru că pari hotărâtă să ne faci familia de rușine.
- Tu vrei să mor fată bătrână! - Gata!
- Vorbesc eu cu ea. - Bagă-i mințile în cap!
- Unde ai fost? - Am dansat cu Tom Thornton!
Julie, știi bine că nu se cade!
- Orice e permis când iubești. - Spune-mi că n-ai fost singură cu el!
De ce?
Pentru că ești o domnișoară și nu-l cunoști bine.
Îl cunosc mai bine decât crezi. E a doua întâlnire secretă.
Să nu le spui mamei și tatei!
Dacă nu-l acceptă pe Jack, ce vor spune de Tom?
Stai! Ce au spus despre Jack?
Nimic, dar e evident ce părere au despre el.
Nu contează, important e ce simți tu.
Poftă bună!
Fructe de pădure! Minunat. Nu îngrașă!
Nu mi-ai spus cum a fost la Hamilton.
- A fost bine. - Jack...
Te-ai întors fără Elizabeth.
- Se mai întoarce? - Desigur.
Ți-a dat vreo veste de când te-ai întors acasă?
- Nu-mi fac griji, Rosie. - Normal.
Sigur mama ei se vindecă și acum ea se bucură de familie.
Mă întreb dacă i s-a oferit iar postul acela bun de profesoară.
- L-a refuzat o dată. - Dar femeile se mai răzgândesc.
Nu o va face.
Mai bine ia în calcul posibilitatea, oricât de improbabilă ar fi,
ca Elizabeth să nu se mai întoarcă.
Dacă, Doamne ferește, se va întâmpla asta...
...nu uita că ai prieteni care țin mult la tine.
Prieteni pe care te poți baza.
Ți-e frig?
- Nu. Dar tu? O să îngheți. - O să stau aproape de foc.
Întotdeauna ești galant.
- Rosie. - Jack.
Te rog...
Doar o clipă.
Ar trebui să ne culcăm.
- Noapte bună, Jack! - Noapte bună, Rosie...
Sunt oameni buni.
Te rog să le binecuvântezi lucrarea și să le îngădui să muncească cinstit.
De asta au venit în valea asta frumoasă.
- În numele Domnului, amin. - Amin!
Nu pari prea convins.
Experiența m-a învățat că, dacă dau de vreo problemă,
doar eu o pot rezolva.
Te-ai ridicat prin forțe proprii, fii mândru de asta!
Dar nimeni nu se descurcă singur. Cu toții avem nevoie de ajutor uneori.
- De când se vede cu el? - De vreo săptămână.
Dar Julie mereu se îndrăgostește la prima vedere.
- Romantismul nu strică. - Doar dacă e o relație catastrofală.
- Acest Tom e o catastrofă? - Să spunem că a avut destule probleme.
- Dar îl cunoști bine pe fratele lui. - Nu seamănă deloc.
E greu să-i impui cuiva pe cine să iubească.
N-aș vrea să facă o greșeală.
Dacă ții la ea, las-o să descopere asta pe pielea ei!
Nu-s prea convinsă că e bine.
Uneori nu te înveți minte până nu faci greșeli.
Dar dacă va fi rănită?
Dacă o susțin cei care o iubesc, nu va păți nimic.
Abigail!
- Ai mai aflat ceva de Clara? - Încă nu.
Sergentul Avery m-a asigurat că face totul.
Sunt convins. Dar, dacă te pot ajuta cu ceva, să-mi spui!
Mulțumesc, Charles.
- Regret că plec, dar mă cheamă datoria. - Desigur.
Mulțumesc pentru sfaturi și pentru prânz.
- E un tânăr fermecător. - Țin mult la el.
Vă potriviți de minune.
- Doamne, parcă o aud pe mama! - O înțeleg foarte bine.
În ce privință?
Viața ta e aici, Elizabeth.
- Și multe oportunități. - Acum parcă îl aud pe tata.
Sigur te bucuri că ești la Hamilton, cu familia și prietenii tăi.
Așa este. Să-ți spun drept, mi-a plăcut fiecare clipă.
Mă bucur că am fost de față la logodna Violei.
Și că am reîntâlnit-o pe Julie...
Îmi dau seama cât îmi vor lipsi după ce voi pleca.
Văd ce apropiate sunteți.
Dar e ciudat.
Am venit aici să am grijă de mama.
Dar pare să-mi placă atât de mult aici...
Am remușcări că mă simt atât de bine.
Ar trebui să fiu serioasă, să mă gândesc la elevii mei.
Ar trebui să-ți fie dor de Jack?
Mi-e dor de el.
Foarte mult.
CLUBUL HAMILTON
Dle Fletcher!
- Cine întreabă? - Sergentul William Avery.
- Trebuie să vorbim. - Despre ce?
Despre o angajată a dumitale, Clara Stanton.
Am discutat cu ea și mă tem că încalci legea.
Ce lege anume, dle sergent?
Silești pe cineva să muncească în regim de sclavie. Încalci legislația muncii.
I-am împrumutat tinerei 500 de dolari. Muncește ca să-și șteargă datoria.
Muncind șapte zile pe săptămână, mai bine de un an,
sigur și-a achitat-o, chiar cu dobândă.
- Din păcate, nu e așa. Asta e tot? - Ar mai fi ceva, domnule.
Vin peste două ore să o iau pe doamna Stanton.
Atunci îmi vei da un document semnat, care îi anulează datoria financiară.
- Dacă nu vreau? - Atunci ne vedem la tribunal.
Va trebui să convingi jurații de ce un om cu greutate, ca tine,
vrea să profite de o tânără văduvă.
Prietenilor mei gazetari le plac astfel de povești.
- Clara... - Am vorbit cu șeful ei.
- S-a rezolvat. - Cum?
Nu mai are putere asupra ei.
Sergentul Avery a fost minunat.
Îi sunt datoare vândută.
Îmi pare rău că ți-am fost o povară, doamnă Stanton.
- Însă nu voi mai fi. - Clara, acum ești liberă.
Poți face orice dorești.
Însă ești singura rudă ce mi-a rămas, unica legătură cu fiul meu.
Mi-aș dori mult să vii acasă, cu mine.
- Adevărat? - Din toată inima.
Bună, Hope Valley! Da, m-am întors!
Teafără și nevătămată, după o încercare teribilă.
Mulțumită acestui polițist curajos, de nădejde, dur și chipeș!
Pleci. Nu-i așa?
Îmi pare rău.
Nu are de ce.
Căutarea ta încă nu s-a încheiat, știu asta.
Sper să găsești ceea ce cauți, indiferent unde ai ajunge.
- Ai tras bine, Jack! - Mersi.
- Dar va trebui să te descurci mai bine. - Menajează-l, pastore!
- Jack e un erou. - Ba nu.
Ai salvat-o pe dra LeVeaux. Eu te consider un erou.
În semn de mulțumire, îți voi dona restul lemnului necesar pentru biserică.
- Imediat ce deschid fabrica, desigur. - Încă ai probleme cu motorul?
Pastorul a binecuvântat fabrica, dar Domnul nu știe să repare un motor diesel.
Misterioase sunt căile Domnului!
Nu te putem convinge să te răzgândești?
Mama și-a revenit și se termină vacanța școlară.
Vreau să mă întorc la elevi.
La elevi te întorci sau la acel polițist?
Drept să vă spun...
...la ambele.
Elizabeth, știi că nu ne prea amestecăm, dar e vremea să faci o schimbare.
Tată, te rog!
Nu era vorba să predai permanent în Hope Valley.
- E timpul să treci la ceva mai bun. - Dar asta e bine pentru mine.
Poate mă voi răzgândi acolo, dar trebuie să descopăr singură.
- Nu-mi puteți respecta decizia? - Sigur că putem.
Te susținem, indiferent unde ai fi și ce ai face.
Mi-e greu să plec.
Vă iubesc foarte mult pe amândoi.
Mă duc să-mi fac bagajele.
Ai o zi proastă, amice.
- Fac cinste cu rândul viitor. - S-a făcut.
- Vremea pare proastă. - Clar!
Până și animalele se adună grămadă.
Pe drumul către Buxton, ploaia a doborât podul.
- A trebuit să-l ocolesc. - De ce te duci la Buxton?
S-a defectat un motor la fabrica de textile.
- Trebuia să fi ajuns de ieri. - Ești mecanic?
Da, expert în motoare diesel.
Am și eu niște probleme cu un motor, la fabrica de cherestea.
- Arunc o privire în zori, dacă vrei. - Da, desigur!
- Mulțumim. - Cu plăcere.
Deci o să te vedem duminică la biserică?
Charles, ești amabil că ne conduci la gară.
Nu puteam să nu-mi iau rămas-bun.
- Promit că mă întorc curând. - Să te ții de cuvânt!
Clara întârzie.
- S-o fi răzgândit? - Nu.
Urcați în vagoane!
- Abigail, e trenul nostru. - O să ajungă.
Uite-o! Clara!
- Sper că nu m-ați așteptat mult. - Nu, dar trebuie să ne grăbim.
- Vreau să-ți spun... - Charles!
E mai bine ca unele lucruri să rămână nespuse.