Tidigare i When Calls the Heart:
Jack, välkommen tillbaka.
Ingen Elizabeth?
Jag lovar att skriva.
Det hoppas jag.
Miss LeVeaux skulle berätta vad som förde henne till Hope Valley.
Du har umgåtts ganska mycket med Bill Avery.
Är du en vän till honom?
Jag är hans fru.
-God morgon, Jack. -God morgon, Abigail.
Mrs Graves.
Det blir aldrig gammalt. Jag ska titta till frukostlimpan.
Jag visste inte att Mary arbetade här.
Hon ska passa kaféet medan jag är borta.
Borta? Var då?
I Hamilton.
Jag har inte hört från Clara sen hon for, efter rättegången.
Jag är orolig.
Jag är skyldig Peter att se till att hon mår bra.
Har du varit i kontakt med Elizabeth? Hon känner till stan och kan hjälpa.
-Jag skickade henne ett telegram i morse. -Bra.
Det är lustigt. Jag känner knappt Clara, men hon är som en i familjen.
Hon är ju det.
Det är bäst att jag packar om jag ska hinna med diligensen.
Jo, Abigail.
När du ser Elizabeth, säg att jag...
Säg att jag hälsar så gott.
Framåt ett, sida, två, tillbaka, tre och fyra.
Korsa vänster framför höger, tillbaka sex, sida sju, och till...
Ni kom precis i tid.
I tid för vad?
Tango.
Det är på modet just nu.
Charles, kom. Dansa med mig.
Om du insisterar.
Det är enkelt. Följ mig.
Så här?
Jag är ledsen.
Gör jag något fel?
När lärde du dig att dansa tango?
Får jag inte ha hemligheter?
Det är mycket lättare än det ser ut. Ska vi?
Abigail.
Elizabeth.
Det är så roligt att se dig.
Hur var din resa?
Lång. Jag visste inte att vårt land är så stort.
Du är här nu, och det är det viktiga.
Jag uppskattar att du låter mig bo hos dig.
Så länge du är i Hamilton är mitt hem ditt hem.
Finns det verkligen plats? Jag vill inte tränga mig på.
Det gör du inte. Och vi ska hitta Clara tillsammans.
Bra att du har Bill Avery att luta dig mot i detta.
-Han måste ha varit ett stort stöd. -Kära nån.
Vi har mycket att ta igen.
Får jag?
Varsågod.
Så du är den nya borgmästaren i Hope Valley.
Det är jag.
Jag sa att du nog vill ha mig som vän, mr Coulter.
Ska vi prata affärer, då?
Du kommer att behöva licens för att göra affärer i min stad.
Nej, du kommer att behöva två.
En för ditt sågverk, och en för kontoret på Main Street.
Hur mycket?
Tvåhundra styck.
Vissa skulle kalla det utpressning.
Jag kallar det priset för fri företagsamhet.
Jag vill ha en check på mitt skrivbord i morgon eftermiddag.
Det vore synd att stänga ner dig för något så trivialt.
Ska jag ställa checken på staden
eller ska du sätta in det direkt på ditt personliga konto?
Elizabeth, du förvånar mig.
Du är så jordnära trots att du kommer från allt detta.
Du måste ha saknat det.
Ja, ibland.
Men... Jag vet inte.
Ibland känner jag att Hamilton saknar...
-...något. -Eller någon?
-Kanske det. -Titta vad som just kom till dig.
Från Charles. Han skriver att det var trevligt att äta middag i går,
och han hoppas att få träffas snart.
-Har du läst kortet? -Självklart gjorde jag det.
Vem är Charles?
Mrs Stanton.
-Underbart att se dig. -Detsamma, Julie.
Mor och far vill så gärna träffa dig.
Du hinner precis byta om före middagen.
Du får gärna låna en av mina klänningar.
Tack, men jag klarar mig med det jag tog med.
Det här ger anledning att fira.
Får jag bjuda er två på ett glas?
Miss LeVeaux?
Jag bjuder på nästa om du berättar vad du firar.
Mr Coulter, en dröm har uppfyllts.
Jag ska få huvudrollen i en musikal på Curran Theatre i San Francisco.
Jag antar att jag bör gratulera.
Mr Garvey och mr Seidler arbetar för Wallace Zellman.
Den Wallace Zellman.
Är det ett namn som jag bör känna till?
Han producerar de största produktionerna i landet.
Mr Zellman såg miss LeVeaux på scenen i New York.
Vi har ansträngt oss för att spåra henne.
Han tror att hon kan bli en stjärna.
Repetitionerna börjar om tre dagar, så jag reser i morgon.
När kommer du tillbaka?
Ja, om det blir en succé
vill mr Zellman prova att turnera med musikalen, och sen...
-...Broadway. -Det kan pågå i flera år.
Jag är jätteglad för din skull, Rosemary. Jag...
-Berätta mer om rollen. -Du kommer att älska den.
-Så perfekt för dig. -Ja?
Du kommer att älska Curran Theatre.
Vi är så glada att du ska bo här hos oss.
Jag vet att du har varit krasslig.
Hoppas att det inte är en börda för dig att ha en gäst.
Nonsens. Jag är nästan mig själv igen, tack vare Charles vän, dr Lyden.
Jag hörde att du kom hit för att söka efter svärdottern.
Ja. Jag vet att hon arbetar i Hamilton, men tyvärr är det allt jag vet.
Inte mycket att gå på.
Abigail är rädd att Clara skulle kunna ha problem.
Jag har kontakter hos polisen. De får sätta sina män på det.
-Jag kan inte be dig göra det. -Du frågade inte. Jag gör det ändå.
Hamilton är stort.
Det är ingen plats för en kvinna att gå runt och söka någon på egen hand.
Jag har ett fotografi om det skulle hjälpa.
-Det skulle det. -Jag hämtar det.
Jag kan inte föreställa mig vad stackaren går igenom.
Jag är ledsen att vi är sena.
Du behöver inte be om ursäkt, raring. Middagen är först om en timme.
Bra, för Lionel och jag har något vi vill berätta för er.
Har ni förlovat er?
Åh, jösses, så spännande.
Julie, du förstörde överraskningen.
Det var ingen överraskning alls.
Vi alla visste att det skulle hända.
Herregud, så underbara nyheter, raring.
-Välkommen till vår familj. -Tack.
Jag hoppas att göra er dotter lycklig.
-Vill du se min ring? -Åh, så vacker.
Den tillhörde min mormor.
Vi måste ha en liten fest för att fira.
Bara några nära vänner.
-En lunch i morgon. -Klarar du av det?
Om du tar ifrån mig festerna, William, tar du mitt existensberättigande.
-Grattis. -Tack.
Du är ganska bra på att såga.
Om du letar efter en annan typ av arbete, låt mig veta.
Du, Travis?
-Kan du slänga en presenning över virket? -Ja, visst.
Ni verkar göra framsteg här.
Han där uppe kommer att vara tacksam för det.
Han skulle inte känna igen mig.
Det var längesen jag var i en kyrka.
Eftersom du inte har träffats av blixten än kanske du vill komma på söndag.
Jag ska tänka på det.
Jag undrar om du kan bygga en sån här?
-En predikstol? -Det stämmer.
Inget märkvärdigt.
Kanske av ek?
Vad är det?
Det är skåpdörren.
Ett skåp i en predikstol?
Det kan komma väl till hands.
Och det behövs ett lås på det.
Det var det.
Jag är redo att åka nu.
Vi kommer att sakna dig.
Det har verkligen inte varit sig likt här sedan du kom.
Tack för att ni har välkomnat mig i er stad och i era hjärtan.
Ni har varit mycket vänliga.
Jag ska inte glömma er.
Ha en säker resa.
Ja, Rosemary.
-Har du fått vad du har önskat dig? -Det är början på ett nytt liv för mig.
Hoppas att det ger dig det du önskar.
Jag kommer att sakna dig.
Och till och med dig, din gamla hund.
-Ta hand om dig. -Detsamma.
Där for hon.
Om ni ändå hade med ett manus,
så att jag kunde träna replikerna och sångerna.
Jag var med i en produktion av The Warbling Wren,
där jag hade 11 sånger och jag skulle sjunga höga F tre gånger, så här:
Miss LeVeaux!
Det finns ingen pjäs.
Vi jobbar inte för mr Zellman. Vi har anlitats av Cliff Conley.
Cliff Conley?
Det måste vara ett misstag. Han producerade The Warbling Wren.
-Vars pengar du stal. -Lögn. Jag stal inga pengar.
Vad hände med biljettkvittona?
-Jag kan förklara det. -Förklara det för honom.
Och sluta sjunga.
Du...
Vänd bilen och kör mig tillbaka, nu.
Det kan vi inte göra.
Då skriker jag.
Bara du inte sjunger.
Abigail?
Bill Avery är polisen som ska hjälpa till att hitta Clara.
Du hade väl en utredning?
Ja, men när jag hörde att det var Thatchers
som behövde en utredare anmälde jag mig till uppdraget.
Jag lämnar er ensamma.
Verkligen skönt att se dig.
Jag önskar att det var under gladare omständigheter.
Det här är pinsamt.
Jag förstår inte.
Kan namnet Nora Avery hjälpa dig att förstå?
För hon dök upp vid min dörr.
-Abigail... -Snälla. Försök inte ens förklara.
-Vad berättade hon? -Tillräckligt.
-Du ljög för mig. -Snälla du. Du vet inte hela historien.
Jag vill inte höra mer av dina historier.
Jag förstår att du är arg.
Och du vill inte höra det jag har att säga.
-Låter du mig hjälpa dig hitta Clara? -Jag vill inte ha din hjälp.
-Du kommer att behöva den. -Jag behöver inget från dig.
Jag ska hitta henne.
Och sen lovar jag att du aldrig behöver se mig mer.
Jag ber mr Thatcher kontakta ridande polisen
och tilldela någon annan fallet.
Hittar du ut själv?
Eller ska jag låta butlern följa dig ut?
Mr Duncan.
Hur var resan?
Jag fick mr Coulters tillstånd för sågverket undertecknat.
-Det kostade mig nästan mitt liv. -Vad hände?
Ett par typer i en stor, fin bil mejade mig nästan av vägen.
Och miss LeVeaux verkade helt utom sig.
Satt Rosemary i bilen?
Hon studsade runt, medan en galning bakom ratten...
Men du kom ju från Benson Hills.
-Ja. Hurså? -Det är ju österut.
Hon skulle västerut till San Francisco.
Inte på den vägen.
Du ser verkligen trött ut.
Du vill inte höra om det.
Att lyssna är mitt jobb.
Okej då.
Sågverket är redo att startas.
Men vi kan inte få igång motorn.
-Kan inte byggaren lista ut det? -Han gör sitt bästa,
men har inte jobbat med dieselmotorer.
Kanske det är dags att vi ber om en tjänst.
Inte av respektlöshet, pastorn,
men han har nog bättre saker att göra än att fixa sågverket.
Jag har suttit i värre knipor. Jag löser det.
Som du vill.
Men med det sagt...
...om du vill be kan det inte skada, eller hur?
Så du är Charles som jag har hört så mycket om.
-Hoppas att något av det var bra. -Jag har bara hört underbara saker.
Jag har hört underbara saker om dig med.
Jag är glad att vår Elizabeth har dig som vän.
Vi oroar oss när hon är så långt borta.
Mrs Stanton?
Du har en besökare.
Ursäkta intrånget.
Jag har en ledtråd om Clara. Någon kände igen hennes bild.
Var är hon?
Stans östra del, på andra sidan järnvägsspåren.
Jag kan ta dig dit om du vill, eller hämta henne och ta henne hit.
Nej. Jag åker själv om du ger mig adressen.
Den delen av stan är olämplig för en kvinna att resa runt ensam i.
-Då följer jag med. -Jag också.
Så spännande.
Ni har egna plikter. Jag vill inte störa.
-Om det är något du behöver... -Tack.
Ska vi åka då?
Skyldigheter stämmer ju.
Påminn mig om varför vi alla har samlats här än en gång?
För att skåla i champagne för Viola och sir Lionel.
För att skåla.
Luncher, middagar, så mycket ståhej.
När jag förlovar mig ska jag inte berätta det för någon.
Jag ska bara rymma.
Men Julie, du älskar ju fester, danser, baler och luncher.
Det var mitt gamla jag.
Nu finner jag det dödstråkigt.
Bäst vi inte låter mor och far vänta.
Varför så bråttom?
Finns det något annat på den sociala kalendern?
Var inte fånig.
Jag vill bara vara punktlig.
Är det här hon bor?
Det är hennes sista kända adress.
Inte undra på att hon inte vill prata om det.
Mrs Stanton.
Clara.
Vad gör du här?
Kan vi gå nånstans för att prata?
Du bör inte vara här.
Mrs Stanton kom från Hope Valley för att träffa dig.
Jag har varit så orolig för dig.
Jag säger ju att jag inte tog mr Conleys pengar.
Det är min regissör, Mike Ryan, ni vill åt.
-Han stal er chefs pengar. -Men Ryan har gömt sig väl.
Mr Conley tror att när han får veta att vi har hans dyrbara flickvän
kommer han på andra tankar.
Jag är inte Mike Ryans dyrbara något.
Han släppte mig så snart han hade lagt vantarna på pengarna.
Jag svär, jag är inte av värde för er.
Inte alls.
Jag finner det svårt att tro.
En man skulle behöva vara galen för att inte komma till din undsättning.
Jag tror att vi fick en dålig start.
Du är väldigt rar.
Och söt.
Släpp mig!
Du...
Är du oskadd?
Kom igen! Hoppa in!
-Jag var så rädd. -Det är okej.
Du är säker nu, okej?
Men mina väskor, då?
Hur länge har du varit anställd av den här mr Fletcher?
Lite mer än ett år.
Jag jobbar sju dar i veckan.
Ibland är jag inte klar förrän vid midnatt och jag börjar kl. 05.00.
Hur blev du skyldig honom?
Pappa var sjuk under en lång tid innan han dog.
När jag inte kunde betala läkarräkningarna lånade mr Fletcher mig 500 dollar.
Jag kunde inte betala tillbaka. Jag arbetar som hans tjänare,
tills skulden är betald.
Annars skulle han låta gripa mig så att jag fick fängelse.
Jag lovar att du inte kommer att sättas i fängelse.
Varför inte gå till mig för hjälp?
Hur kunde jag det?
Vi hade just träffats. Jag ville inte vara en börda.
Clara, du kan aldrig vara en börda. Jag tar hand om det här.
-Oroa dig inte. -Nej.
Mr Fletcher är en mäktig man.
Jag har sett vad han kan göra.
Om mr Fletcher utnyttjar dig på något sätt
finns det saker jag kan göra för att avhjälpa situationen.
Jag vill inte ha hjälp.
Jag klarar av det här själv.
Ni måste gå nu.
Jag måste börja jobba.
Snälla, låt oss hjälpa dig.
Hjälp mig genom att lämna mig ifred.
Flickan är livrädd.
Jag måste göra något.
-Om du låter mig... -Jag klarar det själv.
Och hur ska du göra det?
Med all respekt, jag vet hur man handskas med män som mr Fletcher.
Låt mig sköta det här.
Du är så stygg. Vad händer om vi åker fast?
Ingen kommer på flera timmar.
De får inte veta att vi var här.
Titta! Precis vad vi behöver.
Är du redo?
Jag är din.
Förutom att jag inte riktigt vet varför jag behöver lära mig dansa.
Så att vi kan dansa på alla klubbar.
-Jag börjar gilla det nu. -Bara följ mig.
Bak, höger, framåt,
framåt, korsa, framåt, höger, ihop.
Det är allt. Du har talang.
Du är en bra lärare.
Ledsen att jag inte kunde ta oss tillbaka i tid.
Hästen behöver en natts vila.
Jag har inget emot att spendera kvällen med min polishjälte.
Men du kunde ha haft med ett tält, några sovsäckar, och en kanna kaffe.
Ja, men jag fick lite bråttom iväg.
Jag klagar inte.
Du räddade mitt liv.
Varför fungerade det inte mellan oss?
På grund av sånt här.
Vadå?
Du sticker iväg med män du inte känner för ett löfte om berömmelse.
Vad tänkte du?
-De hade visitkort. -Det är där du gör fel.
Det du har är aldrig tillräckligt bra.
Jag är ledsen.
Du har rätt. Jag lämnade dig eftersom jag var för blind att se
det värdefulla som jag hade.
Men jag ska aldrig begå samma misstag igen.
Vart ska du?
Jag ska se om jag kan hitta något att äta.
Då tar jag pocherad lax och små vita potatisar.
Jag ville bara återlämna de här.
Viola?
Vi har ju inte stått varandra så nära.
Men jag ville säga att jag är så glad för din skull.
Du och Lionel är verkligen ett fint par.
Snällt av dig.
Jag fattar inte att en av oss ska gifta sig.
Det verkar så plötsligt, och vuxet.
Det beror på att du lever i en annan värld.
I min värld är det naturligt att hitta en lämplig gemål,
gifta sig, och få en plats i societeten.
Men det finns ju mer i livet än så?
Du kan aldrig gissa var jag har varit.
Exakt var då?
Ingenstans.
Snälla, Julie. Jag såg dig smyga ut.
Jag har bra utsikt från mitt rum.
Du ska alltid spionera på mig.
Eftersom du verkar besluten att dra skam över vår familj.
Du verkar bestämd att jag ska dö som gammal nucka.
Se så.
Låt mig sköta det.
Snälla, prata lite vett i henne.
Var var du?
Jag dansade med Tom Thornton.
Det är helt olämpligt, och du vet det.
Det finns inget olämpligt med att vara kär.
Säg åtminstone att du hade ett förkläde då.
Varför skulle jag behöva det?
Du är en ung dam och du känner knappt honom.
Jag känner honom bättre än du tror. Det var vårt andra hemliga möte.
Säg inget till mor och far. Om de inte godtar Jack,
-tänk vad de kunde säga om Tom. -Vänta.
Vad har de sagt om Jack?
Det är inte vad de har sagt, det är ju uppenbart hur de känner.
Men det spelar ingen roll. Det viktiga är hur du känner.
Smaklig måltid.
Bär. Så underbart.
En lätt måltid.
Du sa aldrig hur det gick i Hamilton.
Det gick bra.
Jack...
...du kom tillbaka utan Elizabeth.
-Kommer hon tillbaka? -Självklart.
Har du hört från henne sen du kom hem?
-Jag är inte orolig. -Självklart inte.
För hennes mamma är på bättringsvägen och hon njuter av hemmet och familjen.
Jag undrar om hon erbjöds den prestigefyllda lärartjänsten igen.
Hon tackade nej till den en gång.
-En kvinna kan ändra sig. -Hon kommer inte att göra det.
Du bör bara överväga möjligheten, hur osannolik den än kan verka...
...att hon kanske inte återvänder.
Och om, Gud förbjude, det skulle hända...
...kom ihåg att du har vänner som bryr sig om dig.
Vänner som du kan lita på.
Fryser du?
Nej. Du då? Du kommer att frysa.
Jag kan vara nära elden.
Alltid en sån gentleman.
Snälla.
Bara ett ögonblick.
Vi borde sova lite.
God natt.
Gonatt.
De är bra män.
De ber dig att välsigna detta företag
och att låta dem göra ett gott, hederligt arbete,
vilket förde dem till denna vackra dal.
I Herrens namn.
Amen.
-Bra. Vi ses sen. -Ja.
Du ser inte övertygad ut.
Som jag har upplevt det, när jag stöter på ett problem
är den ende jag kan lita på som kan lösa det jag själv.
Du är en självlärd man, mr Coulter, och du bör vara stolt över det.
Men ingen klarar sig ensam.
Vi alla behöver hjälp ibland.
Hur länge har hon träffat honom?
Ungefär en vecka.
Men för Julie gäller kärlek vid första ögonkastet.
Det är inget fel med att vara romantisk.
Men det är alltid med någon katastrofal person.
Och denne Tom är alltså en katastrof?
Låt säga att han har haft sin beskärda del av problem.
Men du känner hans bror ganska väl.
De är inte alls lika.
Det kan vara svårt att säga åt någon vem de bör bli kär i.
Jag vill inte att hon ska begå ett misstag.
Om du bryr dig måste du låta henne upptäcka det på egen hand.
Jag är inte så säker på det.
Ibland krävs ett misstag eller två för att man ska lära sig.
Tänk om hon såras?
Bara hon har andra omkring sig som älskar henne...
...klarar hon det.
Abigail.
Har du hört något nytt om Clara?
Ingenting ännu.
Avery har försäkrat mig om att han gör allt han kan.
Jag är säker på det, men om jag kan göra något,
-tveka inte att fråga. -Tack, Charles.
Tyvärr måste jag gå. Plikten kallar.
Javisst.
Tack för dina råd.
Och för lunchen.
Han är verkligen en charmig ung man.
Han är en av mina favoriter.
Ni är ett mycket vackert par.
Oj. Du låter precis som min mor.
Jag förstår hur hon känner.
Om vad?
Du har så mycket av ditt liv här.
Så många möjligheter.
Nu låter du precis som min far.
Du kan inte säga att du inte har gillat att vara med din familj och vännerna.
Det har jag.
Ärligt talat har jag njutit av varje ögonblick.
Jag är glad att jag var här vid Violas förlovning.
Och att se Julie igen...
...får mig att inse hur mycket jag saknar henne då jag är borta.
Jag kan se hur nära ni är.
Det är konstigt.
Jag kom hit för att ta hand om min mor och...
...nu känns det som om en del av mig är så bekväm med det...
...att det nästan känns fel att ha trevligt.
Jag borde vara seriös.
Jag borde tänka på mina elever.
Och du borde sakna Jack?
Jag saknar ju Jack.
Jag saknar honom så mycket.
HAMILTON HERRKLUBB
Mr Fletcher?
Vem vill veta?
Konstapel William Avery.
Jag behöver tala med er.
Om vad?
Om en ung kvinna i er anställning. Clara Stanton.
Jag talade med henne, och jag tror att ni nog bryter mot lagen.
Vilken lag skulle det vara, konstapeln?
Att tvinga en anställd att arbeta för slavlön är...
Det är en uppenbar kränkning av arbetsstadgar.
Jag lånade den unga kvinnan 500 dollar.
Hon gick med på att arbeta för mig tills det var betalt.
Att arbeta sju dagar i veckan i mer än ett år
borde ha betalat tillbaka det där nu, och med ränta.
Tyvärr inte.
-Var det allt? -Nej, sir. En sak till.
Jag är vid er bostad om två timmar och tar ms Stanton från er egendom.
Ni ska ge mig ett signerat papper på att ni har löst henne
från alla ekonomiska åtaganden.
Och om jag inte gör det?
Då, sir, går det till rättegång.
Försök övertyga en jury om varför en man i er samhällsställning
skulle utnyttja en stackars ung änka.
Mina vänner på tidningen skulle älska en sån historia.
-Clara. -Jag talade med arbetsgivaren.
Problemet har lösts.
Lösts? Hur då?
Han har inte längre en hållhake.
Konstapel Avery var fantastisk.
Jag är skyldig honom allt.
Förlåt att jag har varit en sådan börda, mrs Stanton.
Jag ska inte besvära dig mer.
Du är fri nu.
Du kan göra vad du vill.
Men sanningen är att du är all familj jag har kvar,
och det enda levande bandet till min son.
Jag skulle vilja att du följde med mig hem.
Menar du det?
Med hela mitt hjärta.
Hej, Hope Valley.
Ja, jag har återvänt helskinnad från min hemska prövning.
Tack vare denna modiga, ståndaktiga, robusta, stiliga polis.
Du ska resa, eller hur?
Jag är ledsen.
Var inte det.
Ditt sökande är inte över.
Jag hoppas att du hittar svaren du letar efter.
Oavsett var det för dig.
-Se där! -Ett bra kast, Jack.
Men du måste göra mycket bättre än så.
Ta det lugnt med honom, pastorn. Jack är en hjälte.
Det är jag inte.
Du räddade miss LeVeaux.
Då är du en hjälte i mina ögon. För att visa hur tacksam jag är
donerar jag resten av virket du behöver för att bygga kyrkan.
Så snart sågverket är igång, alltså.
Har du fortfarande problem med motorn?
Ja, pastorn här välsignade ju sågverket,
men om inte Herren kan fixa en dieselmotor...
Herrens vägar äro outgrundliga.
Finns det inget vi kan säga för att du ska ändra dig?
Mor är frisk nu och sommarlovet är snart slut.
Jag vill tillbaka till eleverna.
Är det barnen du vill tillbaka till eller polismannen?
Om jag ska vara ärlig...
...så är det båda.
Min kära, du vet att vi inte vill lägga oss i,
-men det är kanske dags för förändring. -Snälla, far.
Läraruppdraget i Hope Valley var aldrig tänkt att vara permanent.
Dags att gå vidare till något bättre.
Detta är det bästa för mig.
Kanske jag känner annorlunda när jag är där,
men jag måste tillbaka och ta reda på det själv.
Men kan ni åtminstone respektera att det är det jag behöver göra?
Ja, självklart.
Du har vår välsignelse och vårt stöd, oavsett var du är eller vad du gör.
Det är så svårt att åka.
Jag älskar er båda så mycket.
Jag måste börja packa.
Du har en tuff dag, min vän.
Nästa omgång betalar jag.
Hårt väder där ute.
Ge dig på det.
Djuren ställer sig två och två.
Jag var på väg till Buxton, men allt regn spolade bort bron.
-Jag fick ta den långa vägen. -Varför åka till Buxton?
En av motorerna på textilfabriken är trasig.
Jag skulle vara där i går.
Är du mekaniker?
Ja, sir. Dieselmekaniker.
Vi har problem på sågverket med att få igång dieselmotorn.
Jag kan ta en titt på det i morgon om du vill.
Ja. Jag skulle verkligen vilja det.
För all del.
Det här betyder nog att vi får se dig i kyrkan på söndag.
Det var snällt av dig att köra oss till stationen.
Jag vill inte missa chansen att ta ett sista farväl.
-Jag lovar att vara tillbaka snart. -Du måste hålla det.
Clara är sen.
-Tror du att hon har ändrat sig? -Inte alls.
Ombordstigning!
Det är vårt tåg.
Hon kommer.
Där är hon.
-Hoppas ni inte har väntat. -Nej, men vi måste skynda oss.
Behöver jag säga hur...?
Vissa saker bör lämnas osagda.
Undertexter: Marie Åkerlund