I tidligere afsnit:
Jeg er hans kone. Nora Avery.
-Du løj for mig. -Du kender ikke hele historien.
-Hvorfor gik det ikke mellem os? -Rosie.
Clara, du er fri nu.
Jeg vil meget gerne have, at du kom med mig hjem.
-I er et meget flot par. -Han er en af mine yndlingsmennesker.
Så godt at se jer allesammen. Jeg er så glad for at være tilbage.
Vi er glade for, at du er tilbage.
Og du må fortælle os alt om Hamilton.
Jo, det...
Det var så dejligt at se mine søstre, forældre og venner.
Jeg kan forstå, at din mor var ret syg. Hvordan har hun det?
Meget bedre. Tak for din omsorg.
Jeg er bare glad for, at du er tilbage i tide til skolestart.
Jeg ved, at børnene glæder sig.
Gør de?
Jeg har savnet dem alle så meget. Og alle jer.
Jeg formoder, at du har savnet en særlig person allermest.
Jeg vil tro, at frk. Thatcher vil være optaget
resten af aftenen. Skal vi?
VELKOMMEN HJEM
Jeg har ledt efter dig.
Jeg er lige kommet tilbage fra Rock Creek.
Det er godt at se dig.
I lige måde.
-En dans mere. -Nej.
Det sagde du for tre danse siden, og nu er jeg tørstig.
-Må jeg bede om noget at drikke? -Også til mig, tak.
Hvem er den kvinde, som Jack snakker med?
Det er Elizabeth. Dagens kvinde.
Vores kære lille skolelærer.
Fornemmer jeg en snært af jalousi?
Vær nu ikke fjollet. Jeg har aldrig været jaloux på en anden kvinde.
Aldrig i hele mit liv.
Virkelig? Jamen, dog.
MODIG BETJENT REDDER AFHOLDT SKUESPILLERINDE
Du og Jack virker ellers ret nære.
-Hvem er nu jaloux? -Aldrig været jaloux i mit liv.
-Blot interesseret i historien. -Det er lige hvad det er, historie.
Okay.
Byen må elske Elizabeth, når hun bydes velkommen hjem sådan her.
Det er også dit hjem nu, Clara.
Jeg er glad for, at du tog med mig tilbage.
Det er en frisk ny start.
Det håber jeg.
Og tusind tak for at give mig et job i caféen.
Der er ingen anden, jeg hellere vil arbejde sammen med hver dag.
-Værsgo. -Tak.
Hr. Coulter fortalte lige, at hans savværk åbner i morgen.
Vores savværk. Efter min mening tilhører værket alle i byen.
-Også mig? -Især dig.
Faktisk, så vil den første planke vi skærer i morgen være din.
Jamen, dog. Min helt egen planke.
Hvilken ære. Jeg elsker denne sang. Lee, byd mig op til dans.
Rosemary, vil du danse med mig?
-Lad mig nu se. Ja. -Okay.
-Rart at møde dig. -I lige måde.
Han virker som en interessant person.
Ja. Han er en god mand.
Og måske lidt lun på Rosemary?
Han kan ikke have været glad, da vores modige betjent kom
for at redde byens elskede skuespillerinde.
-Elizabeth, hvad det angår-- -Jeg driller dig.
Jeg har lært at tage alting, den kvinde siger
med et stort gran salt.
Skal du ikke byde mig til dans?
Nej.
Gå en tur med mig.
-Hold dem lukket. -De er lukkede.
Okay.
Åbn.
Åh, Jack.
Der skal lige en sidste hånd på,
men den er klar til når skolen starter.
Hvad synes du?
Kan du lide den?
-Har du lavet den? -Jeg fik hjælp.
Den er pragtfuld.
Velkommen hjem.
Bestik til venstre, servietter til højre.
Jeg dækker bordene en halv time inden vi åbner.
-Det er intet problem. -Godt.
Dagens menu er enkel. Kylling og skinke.
Ingen søde kartofler.
Jason Campell vil spørge, og du skal minde ham om,
at jorden var frossen i år og høsten er forsinket.
Ingen søde kartofler.
Vi får travlt den første time.
Hold dem med kaffe, så vil de ikke bræge.
Ingen kartofler. Hold dem med kaffe.
Godt. Jeg overlader det til dig.
Og fredag er lønningsdag.
Du behøver ikke betale mig. Du har allerede gjort så meget for mig.
Clara... Uanset hvor du er eller hvad du laver,
så må du ikke lade folk udnytte dig.
Husk på det.
Den første blandt tusinder.
Få den til saloonen, drenge. Få alle til at signere den.
Gowen. Lige i rette tid.
Tid til hvad?
Trods dine anstrengelser, så er savværket oppe og køre.
Det er vores første planke.
Tillykke.
Finger nu ikke glad på vores vegne. Du har kvalt mig med gebyrer
og druknet mig i papirer, siden jeg ankom.
Jeg har kun byens interesse for øje. Har aldrig haft andet.
Du har kun egeninteresse for øje.
Men det er mig ligegyldigt.
For jeg vil gøre mere for denne by, end du gjorde.
Værket, det er kun begyndelsen.
Godmorgen.
Jeg går ud fra, at betjent Thornton viste dig den nye skole?
Han har gjort et pragtfuldt arbejde.
Du skulle bare vide.
Manden hamrede søm i, som var han Noa før flodbølgen.
Han ville være færdig inden du kom hjem.
Godmorgen, d'damer.
-Godmorgen, hr. betjent. -Godmorgen.
Kølig dag i dag, ikke sandt?
Det er det.
-Hr. Harper. Hvad får Dem til byen? -D'damer.
Undskyld forstyrrelsen.
Jeg håbede, De kunne hjælpe mig, fru Blakeley.
Selvfølgelig. Såfremt jeg kan.
Min bror er blevet syg, han har en ranch syd for Jameson.
Jeg skal hjælpe til en enkelt dag.
Jeg håbede, at De kunne se til børnene, mens jeg var væk.
Nellie kan klare pligterne og Patrick gør sit bedste,
men jeg ville være mere tryg, hvis nogen kunne holde øje med dem.
Beklager. Jeg ville, hvis jeg kunne.
Men jeg skal med min yngste til lægen i Buxton.
HJÆLP SØGES
Selvfølgelig. Tak.
Jeg kan gøre det.
Er De sikker, frk. Thatcher?
Det er ret meget at påtage Dem.
Hr. Harper, jeg er måske opvokset i storbyen...
Men jeg er en Hope Valley-kvinde nu.
Desuden har jeg Nellie og Patrick til at hjælpe mig.
Det er jo kun for én dag.
-Jeg er dybt taknemmelig. -Det er mig en fornøjelse.
Måske kunne du kigge efter hende?
Jeg behøver ikke blive kigget efter.
Og betjent Thornton har for travlt til at kigge efter mig.
Har han ikke?
Hældningen og geologien ser fin ud.
Godt sted til en sidebane.
Det lyder godt. Jeg får ordrer ind fra Gud og hvermand.
Jeg kan fylde tre togvogne om ugen.
Jernbanen tjener penge og jeg undgår at køre mit tømmer over til hovedbanen.
-Og du garanterer de ordrer? -Det kan du bande på.
Forestil dig, hvad den sidebane vil betyde for folk i Hope Valley.
Toge til og fra hver uge. Lige det, byen har gået og ventet på.
Jeg skal høre chefingeniøren først,
men jeg kan ikke se, at noget skulle komme i vejen.
Jeg elsker godt nyt. Kan jeg byde på en drink?
Vi har arbejde, der skal rundes af. Fang mig i eftermiddag.
Det er en aftale. Og Ken?
Lad os holde det mellem os for øjeblikket.
-Jeg er indforstået. -Strålende. Mange tak.
Hvad ellers? Hold øje med døren til hønsegården.
Låsen har det med at gå op, hvis man ikke lukker til.
Tro mig, man har ikke lyst til at vågne op
med hønsene spredt ud over hele området.
Nej, selvfølgelig ikke.
Bare sørg for at fodre dyrene, så klarer du dig.
-Børnene vil fortælle dig resten. -De huslige gøremål, far?
Nå, ja. Det bliver rigtigt koldt om natten.
Så få gang i ilden som det første om morgenen.
-Omkring hvad tid? -Klokken fire er fint.
Fire om morgenen?
Husk at låse døren, når du går i seng.
Der er et par prærieulve herude, som tror de er husdyr.
Prærieulve?
Ja, men de er ikke stærke nok til at bryde gennem døren.
Hvis den er låst.
Du bør være iført noget tøj, som du er mindre glad for.
Det her går nok fint an.
Det må du selv om. Unger, opfør jer nu pænt, hører I?
Og mange tak, frk. Thatcher. Jeg er virkelig taknemmelig.
-Sikker tur. -Mange tak.
Frk. Thatcher?
Frk. Thatcher.
Er De okay?
-Hvad laver I oppe på denne tid? -Klokken er fire. Vi står altid op nu.
Allerede?
-Skal vi have morgenmad? -Vi skal først ordne pligterne.
Okay.
-Hvilke pligter? -Vi muger ud i staldene.
-Hvad er det? -Vi gør rent efter køer og heste.
-Gør hvad rent? -De ved.
Møget.
Sådan. Det var da ikke så slemt, vel?
Er du okay, Patrick?
-Jeg sov ikke så godt. -Hvorfor ikke?
Jeg er ikke vant til, at min far er væk.
Måske vil lidt varm morgenmad få dig til at få det bedre.
-Hvad? -Der er to stalde mere.
-Hvor skal I hen? -Jeg skal have kiksene klar.
Og jeg skal hente æg fra hønsene,
-så vi har noget at spise. -Jamen...
Jeg fortalte ham, jeg havde erfaring. Jeg skrev et stykke til mig selv.
Det hed Det Kører For Rosie.
Det handlede om at være succesfuld kvinde i teatret.
Og jeg må sige, jeg var vidunderlig. Jeg fik utrolige anmeldelser.
Hvad slags ting vil du skrive for avisen?
Alt er så frygteligt spændende.
Hr. Bolt har givet mig den eftertragtede opgave
at skrive rådgivningsspalten.
Det er meget moderne i London og New York.
Hvad slags råd?
Personlig fremtrædning, hjertesager, underholdning.
Den slags.
Jeg skriver en spalte hver uge
og jeg vil kalde den "Spørg Mary Rose."
Det er et pseudonym.
Alle de kendte rådgivere bruger et.
Mary Rose?
Diskret.
Hvad synes du? Jeg får jo så brug for et stille sted til at skrive,
men mine læsere må have et sted at sende deres breve hen.
Jeg tænkte på en boks udenfor avisen--
Tror du, at kvinderne i Hope Valley vil tage imod dine råd?
Selvfølgelig. Hvorfor dog ikke?
Mit liv handler om glamour og romantik.
Hvorfor fandt jeg dog ikke på det noget før?
-Min Gud. -Åh nej, tærten.
Sidst der var tale om en jernbane hertil,
sagde Ramsey, at depotet skulle ligge øst for byen.
Jeg viste førstemanden mit forslag.
-Han virkede imponeret. -Godt.
-Hvornår vil de lægge sporene? -Nej. Jeg mødes med ham senere.
-Held og lykke. -Mange tak.
Skal jeg varme kaffen, hr. Coulter?
Jo, tak. Hvordan går det med det nye job, Clara?
Det går fint, tak.
-Lad mig tage den. -I orden.
-Jeg beklager virkelig. -Nej, det er i orden.
Noget problem?
Jeg hældte kaffe i betjent Thontons hat.
-Vil De have mælk og sukker i? -Jeg klarer mig.
-Undskyld mig. -Tak, Abigail.
Undskyld mit roderi.
Clara, uheld sker. Tænk ikke over det.
Jeg har ødelagt dit forklæde.
Okay, du er ikke god til at betjene borde.
-Vi finder noget andet til dig. -Såsom hvad?
-Kan du lave mad? -Jeg har lidt erfaring.
Vi prøver. På denne måde behøver du ikke at bekymre dig om
-at tage dig af kunderne. -Okay.
Okay.
Gør dig nu ren, så vi kan begynde, ikke?
FRISØRSALON
HESTEUDLEJNING
-Hr. Gowen? En snak? -Selvfølgelig, fru Ramsey.
Deres mand er udenbys, han sælger ovne, ikke sandt?
Frostbokse, ja.
Godt for ham. Et mindre stresset arbejde.
Jeg ville ikke tale om min mand, hr. Gowen.
Jeg overhørte hr. Coulter i caféen.
Jeg har muligvis oplysninger, som De kan bruge.
Hvad slags oplysninger?
Har jeg lært noget af at være borgmesterfrue,
så er det aldrig at give noget uden at få noget til gengæld.
Jeg ved ikke, hvad jeg kan tilbyde Dem, men hvis oplysningen er brugbar,
så kan vi måske hjælpe hinanden.
Kom så.
Du gør det forkert.
-Jeg bad dig jo om ikke at komme. -Lad mig hjælpe.
Jeg tror, den er i stykker.
Tag fat i håndtaget.
-Er det her virkeligt nødvendigt? -Ja.
Bøj i knæene.
Og når du er klar... så løft helt op.
-Du mener helt ned? -Op.
Helt op. Og helt ned.
Sådan der. Igen.
Du fylder nu brøndhovedet.
Sådan, ja. En mere.
Ja.
Flot.
Det her er et nyt lavpunkt.
Jeg kunne ikke engang finde ud af at pumpe vand.
Ingen sagde, at livet på en gård ville være nemt.
Jeg forventede ikke, at det var nemt, men slet ikke, at det var sådan her.
Så er det nok ikke nu, jeg bør sige,
at jeg fik et telegram fra hr. Harper.
Han er en dag forsinket.
-En dag mere? -Det er derfor jeg kom for at hjælpe.
Jack, jeg kan ikke bede dig hjælpe.
Det er bedre.
Du kan jo gå ind og begynde på middagen,
mens jeg tager mig af tingene herude?
-Tak, Jack. -Ingen årsag.
TELEGRAFSERVICE
Hr. MacLaren.
-Hr. Gowen. -Det er længe siden.
Hvad får Dem til Hope Valley?
Jeg havde lidt jernbaneforretninger.
-Jeg hører, at De er den nye borgmester. -Det stemmer.
-Tillykke. -Mange tak.
Vi har meget at tale om. Hvad med en drink?
Jeg er desværre ventet i Buxton senere i eftermiddag.
En enkelt drink.
Jeg fik jo skaffet Dem Deres første job i jernbanen, husker De vel?
Godt, så.
Hvad er dette, frk. Thatcher?
En solid grønsagsret. Kan I lide det?
Hr. Betjent?
Det kan næppe sammenlignes med din kyllingesteg.
Meget morsomt.
Jeg kan nok spise lidt mere.
-Nora, hvad laver du her? -Overrasket over at se mig, Bill?
Jeg ledte efter dig i politihovedkvarteret
og en betjent fortalte mig, at du spiste her.
Vi må tale sammen.
-Jeg mødte Abigail Stanton. -Det hørte jeg.
Hun var så fræk at sige,
at du ikke bar din bryllupsring, da du mødte hende.
Hun påstår, at hun ikke vidste, at du var gift.
-Nora-- -Det var tydeligt hun løj,
men mig narrede hun ikke.
-Alt, hvad hun sagde var sandt. -Lad være med at beskytte hende, Bill.
Det var sikkert hårdt at modstå hendes charme.
-Hun er en tiltrækkende kvinde. -Det handler ikke om hende, men om os.
Hvorfor går det dig så meget på nu?
Hvad mener du?
Da Martin døde, blev det anderledes mellem os.
Har du glemt det?
-Det var en svær tid for mig. -Ja. For os begge.
Men du gik din vej. I næsten to år vidste jeg ikke, hvor du var.
Jeg troede aldrig jeg ville se dig igen.
Og da jeg endelig fandt dig... Hvor var du, Nora?
-Jeg tog tilbage til min far. -Ja.
Med ham, ikke mig. Du ville ikke engang se mig.
Og hvorfor ikke?
Fordi du ved, ligesom jeg gør,
at da vi mistede Martin, var der ingen grund til at blive sammen.
Jeg forstår, at det går dig på, at jeg forlod dig,
men jeg har det bedre nu, og jeg tror vi kan forsøge igen.
Nora, jeg prøvede virkelig at være en god mand.
Men uden Martin...
Jeg kan bare ikke lade som om længere.
Min far spurgte til dig.
-Hvordan har Jonas det? -Han var ret syg.
-Det hørte jeg. -Han har det bedre nu,
og jeg ved, at han gerne vil se dig.
Sig til ham...
Jeg kommer på besøg, når jeg er færdig med min sag.
Ville være dejligt. Vi kunne spise middag.
-Jeg vil ikke-- -Han bliver så glad, når jeg siger det.
-Nora-- -Det er sent. Jeg må afsted.
-Far venter på mig. -Nora, jeg bliver ikke til middag.
Kun for at besøge Jonas.
Det bliver dejligt at have dig i huset.
Og vi kan tale mere om fremtiden.
Tak, Bill.
Mange tak. Hav en god aften.
"Kære Mary Rose."
"Min mand og jeg har været lykkeligt gift i to år."
"Han arbejder hårdt for at forsøge vores familie,
men han virker fraværende til tider. Jeg ved ikke hvad jeg skal gøre."
"Hvordan kan jeg være mere opmærksom på hans behov? Jeg vil gøre ham glad."
"Vær sød og hjælp."
Margeret Burns dog.
Altså. Jeg havde højere tanker om dig.
Burde de ikke være anonyme?
Hvem ville ellers spørge om det?
"Kære loyale læser, tak for dit brev."
"Ægteskab kræver lige dele deltagelse på begge sider."
"Hvornår var sidste gang, din mand tilså dine behov?"
Hvad? Er I uenige?
Slet ikke.
Men måske er dine læsere ikke klar til så progressive tanker.
Det her er ikke New York, frk. LeVeaux.
Hvis du trykker det råd, skaber du en rasende ballade.
Måske har byen brug for lidt ballade.
Jeg vil gerne se en mand
bruge en dag på at lave det, en kvinde gør.
Helt enig,
men måske bør du starte sagt op med spalten.
Fru Ramsey.
Hvornår var det sidste gang hr. Ramsey tog dig i hans arme
og sagde, at han elskede dig?
Sidst, han kyssede dig så inderligt,
at hele din krop snurrede?
-Hvadbehager? -Et simpelt spørgsmål.
Hvornår fejede han sidst dine ben væk under dig?
Jeg tror ikke, vi bør tale om det her.
Florence, hvordan kan du sige sådan noget?
Selvfølgelig skal vi tale om det. Vi burde alle gøre det.
Der er nok tabuemner her i verden.
Romantik mellem kone og mand burde ikke være et af dem.
Lad os nu se.
"Kære Mary Rose."
"Min mand snorker så højt, at jeg knapt kan sove om natten."
"Jeg var så træt forleden, at jeg faldt i søvn, mens jeg fodrede svinene."
"Jeg er ved at miste forstanden. Hvad skal jeg gøre?"
Myra Jensen. Din stakkel.
Frk. Thatcher?
Frk. Thatcher.
-Ja, Patrick? -Jeg kan ikke sove.
Du sov ikke så godt sidste nat.
Du må være meget træt.
Er du bekymret for noget?
Jeg er bange for mørket.
Jeg plejede også at være bange for mørket.
-Nej, du var ej. -Jo, jeg var.
Da jeg var en lille pige på omkring din alder,
fik jeg min far til at kigge i skabene
og bag døren og under sengen.
-Fandt han noget? -Nej. Og ved du hvorfor?
Fordi det hele var lige her.
Min far sagde, at jeg havde en pragtfuld fantasi.
Og det må så betyde, at du også har en pragtfuld fantasi.
Så næste gang du bliver bange...
...skal du bruge din fantasi
og tænke på noget, som gør dig glad.
Jeg plejede at forestille mig...
...at stjernerne var øjnene på alle folkene i himlen...
...som vågede over mig og passede på mig.
Jeg tror, at de også våger over dig.
Jeg har aldrig været...
...så udmattet... i hele mit liv.
Du var fantastisk med Patrick.
Hørte du det?
Fra Hamilton til Hope Valley, og så til gården...
Kunne de bare se dig nu.
Jeg synes nu, jeg klarede mig fint i dag, mange tak.
Det gjorde du, ja.
Du virkede ret afslappet.
Hvor har du lært at være så ferm?
Min onkel havde en ranch, og da min far døde, tog han os til sig.
Min mor fik tid til at sørge.
Og for to knejte er der ikke et bedre sted at lave ballade.
Det var hårdt arbejde, men vi elskede det.
Min onkel tilbød mig sågar ranchen.
Hvorfor tog du den ikke?
Det var ikke mit kald.
Hvordan vidste du det?
Jeg vidste det bare.
Men jeg elsker den slags arbejde. Det giver mig perspektiv,
hvilket er svært at finde nu om stunder.
Jeg ved ikke. Måske...
Måske får jeg mig en gård en dag.
Et gammelt hus.
Dug på græsset. Man vågner til hanegal hver morgen.
Børn, der løber op og ned ad trapperne.
Sidde ved ildstedet med en, man elsker.
Elizabeth?
-De er den nye mand? -Det er korrekt.
Hvad har De?
-Jeg hører, at De har været hjælpsom. -Jeg kan være mere hjælpsom.
De arbejder for Crenshaw-brødrene.
Jeg kender til muligheder, som de kan være interesseret i.
Der er risiko involveret, men som de jo siger,
-jo større risiko-- -Desto større belønning.
-Det var ikke beløbet, vi var enige om. -De får resten,
hvis disse er, hvad De påstår, de er.
Jeg lover, at de fleste dage ikke er lige så fortravlede.
Jeg lover at betale for de tallerkner, jeg ødelagde.
-Det er ikke nødvendigt. -Jo, det er.
Jeg vil ikke være en byrde for dig. Du har været så generøs.
Må jeg vise dig noget?
Hvad er det?
Den var Peters.
Han elskede baseball.
Han plejede at spille på vejen med sine venner hver dag.
Han knaldede tre ruder med denne bold.
Og jeg ville sætte ham på plads og tage den fra ham.
Men her bagefter ville jeg have ladet ham smadre alle de ruder, han ville.
Han var min familie...
...og nu er han borte.
Så du kan smadre alle de tallerkner du vil, Clara...
...for du er min familie nu.
Godmorgen.
Missede jeg mine pligter?
-Undskyld. -Det gør ikke noget.
Sæt dig ned. Jeg har lavet morgenmad til dig.
Værsgo.
Du havde jo brug for hvile. Hvordan sov du?
Rigtigt godt. Tak for at hjælpe mig.
Det var så lidt, Patrick.
Godmorgen.
Nogen har vist haft travlt i dag.
Jeg ville sikre mig, at du havde nok brænde,
-inden jeg tager på arbejde. -Det ser ud til at være rigeligt.
Har du sovet godt?
Gulvet i stalden er blødere end min seng i fængslet.
-Det beklager jeg. -Var der andet valg?
Nej.
Jeg kommer igen i eftermiddag og ser til dig.
Det behøver du ikke.
Det ved jeg godt.
Det er okay. Jeg kan hjælpe med det, hun har brug for.
Det skal jeg huske.
Tak, Jack.
-Ingen årsag. -For det hele.
Her kommer de.
Det gode ved skovhuggere er, at de spiser meget.
Jeg ville takke dig for i aftes.
Clara, du skal ikke takke mig.
Jeg lavede den her til dig.
Clara. Den er jo pragtfuld.
-Hvornår lavede du den? -I nat.
Jeg havde det skidt med det forklæde, jeg ødelagde.
Det er fremragende syet.
-Hvor har du lært at sy? -Det er bare en hobby.
Det er vist mere end det.
Clara, har du overvejet at sy kjoler?
Gowen.
-Vi må tale sammen. -Hvad kan jeg hjælpe Dem med?
Jeg har lige fået et telegram fra Ken MacLean.
Det lader til, at jernbaneselskabet vil bygge banen
300 meter øst for det sted, han og jeg kiggede på.
-Er det et problem? -Jeg ejer ikke det område.
Så er det et problem.
Det bliver noget større, hvis jeg finder ud af, at De ejer det land.
Jeg ejer ikke jernbaneselskabet, hr. Coulter.
De bestemmer, hvor de vil lægge deres sidebane.
Mit land var perfekt, og det ved De godt.
Nogen fik Ken til at ændre mening.
Måske husker De, at jeg sagde, at De ville få brug for min hjælp.
Måske er det nu.
Hvis De vil diskutere det yderligere, kan De lave en aftale
-med fru Ramsey. -Fru Ramsey arbejder for Dem?
Jeg har ansat hende som borgmesterens privatsekretær.
Hun har været yderst hjælpsom.
Hun kan sågar skrive på maskine.
-Er I to allerede færdige? -Ja, køkkenet er rent.
-Og svinene er fodret. -Godt.
Det ser ikke ud til, at du fik ret meget mælk.
-Gertrude var ikke så samarbejdsvillig. -Holdt du hendes hale ned,
-ligesom jeg sagde? -Ja.
Varmede du dine hænder inden?
Det vidste jeg ikke, at man skulle.
Hun kan ikke lide kolde hænder.
Det skal jeg huske.
Se, det er far.
Velkommen hjem, hr. Harper.
-Hvordan var ungerne? -De var pragtfulde.
Hjalp med alle pligterne.
Og du skal være stolt af Patrick. Han sov godt i nat.
Godt at høre.
Jeg håber, der er lidt morgenmad tilbage.
Han så mig i øjnene og sagde, han intet havde med det at gøre,
men det ved jeg, at han havde.
Der er folk i byen som tror, at Gowen havde en hånd i
-at få den gamle borgmester fjernet. -Er du en af dem?
Hvorfor skulle borgmester Ramsey pludselig stoppe
og så tage ud og sælge frostbokse?
-Hvordan fjerner vi ham så? -"Vi?"
Du tror vel ikke, han er den rette til at køre tingene i Hope Valley?
Det bliver ikke let.
-Han vil gøre dit liv til en pine. -Ikke mere end han allerede har.
-Du får brug for beviser. -Okay.
Folk, som vil vidne mod ham.
Eller starte en indsamling, få nok med underskrifter
-til at tvinge en omstemning. -Hvad som helst.
Lee...
...er du beredt på at miste alt, som du har arbejdet så hårdt for?
Jeg mister ikke noget, så længe du bakker mig op.
Ja?
Kom så.
Tak.
Helt ærligt, så er jeg faktisk lidt skuffet.
Hvorfor?
Jeg tror ikke, du får brug for flere ridetimer.
Derfor kan jeg godt bede om dem.
Jeg er stolt af dig.
Du gjorde en indsats for hr. Harper og børnene.
Tak.
Jeg føler mig dog en smule skyldig over det.
Hvorfor?
Jeg tror, en del af mig meldte mig af selviske årsager.
-Det er svært at forklare. -Jeg tror, jeg forstår.
Lige fra vi er unge,
går folk ud fra, at vi ikke er i stand til visse ting.
Nogle gange må vi bare vise, at de tager fejl.
Nogle gange bruger jeg så meget tid på at fokusere på min fremtid...
...at jeg går glip af de mest vigtige ting...
...lige foran mig.
Og lad mig runde af med, nu det nye skoleår begynder,
at minde hver af jer om
at holde blikket i jeres bøger og ikke ud af vinduet.
Det er måske Guds hus om søndagen,
men det er frk. Thatchers hus i løbet af ugen.
Og jeg hører, at ingen løber om hjørner med frk. Thatcher.
Så vær nu artige.
Velkommen tilbage.
Smuk hyldest, pastor.
Måske ikke min bedste,
-men tak, Abigail. Velkommen tilbage. -Tak.
Godt at høre, at tingene gik godt med din steddatter.
Ja, det har været så rart at have hende her hos mig.
Jeg må hellere tilbage til caféen. Jeg har en masse at nå.
Jeg hører, du serverer fremragende mad.
-Jeg må forbi og smage den. -Hjertens gerne.
Godmorgen, pastor.
-Goddag. -Her for at nyde frugten af dit arbejde?
-Faktisk har jeg en gave til dig. -Du er så sød.
Hej, frk. Thatcher.
Nellie, Patrick. Hvor er det godt at se jer begge.
Er alting normalt igen på gården?
Ja. Men vi har skiftet Gertrudes navn.
-Jeres ko? -Vi kalder hende Lizzy nu.
Lizzy?
Vi tænkte, at siden det var den første ko, du har malket,
så ville vi opkalde den efter dig.
-Kom, Patrick. -Lizzy. Lyder ret godt.
Åbn nu din gave.
Jeg har bestilt en lærerklokke, men den er ikke kommet endnu,
så jeg tænkte, at du kan klare dig med den imens.
-En kobjælde? -Ja.
For at ære dine bedrifter på gården.
Frk. Thatcher, skolen skal til at starte.
Burde du ikke...?
Velkommen tilbage.
Godmorgen, frk. Thatcher.
Tekster af: Huy Uusitalo