Tidligere på When Calls the Heart:
Jeg er kona hans. Nora Avery.
-Du løy for meg. -Du kjenner ikke hele historien.
-Hvorfor fungerte det ikke mellom oss? -Rosie.
Clara, du er fri nå.
Jeg vil veldig gjerne at du blir med meg hjem.
-Dere er et pent par. -Han er et av yndlingsmenneskene mine.
Det er godt å se alle sammen. Jeg er så glad for å være tilbake.
Vi er glade for at du er tilbake.
Og du må fortelle oss alt om Hamilton.
Vel...
...det var vidunderlig å treffe søstrene, foreldrene og vennene mine igjen.
Moren din var visst syk. Hvordan går det med henne?
Mye bedre. Takk for at du spurte.
Jeg er glad for at jeg kom tilbake i tide til skolestart.
Jeg vet at barna ser frem til det.
Gjør de?
Jeg har savnet dem slik. Og alle dere.
Selv om jeg antar at du har savnet en spesiell person mest.
Jeg tror Miss Thatcher blir opptatt
resten av kvelden. Skal vi?
VELKOMMEN HJEM
Jeg har lett etter deg.
Jeg kom akkurat tilbake fra Rock Creek.
Det er godt å se deg.
Deg også.
-Én dans til. -Nei.
Det sa du for tre danser siden, og nå er jeg tørst.
-Kan jeg få noe å drikke? -Jeg også, takk. Takk.
Hvem er kvinnen Jack snakker med?
Det er Elizabeth. Kveldens kvinne.
Vår kjære lille lærer.
Hører jeg litt sjalusi?
Ikke vær dum. Jeg har aldri vært sjalu på en annen kvinne.
Aldri i hele mitt liv.
Virkelig? Jeg vet nå ikke helt.
Du og Jack virker som gode venner.
-Hvem er sjalu nå? -Jeg har aldri vært sjalu.
-Jeg er bare interessert i historien. -Det er akkurat det det er. Historie.
Byen må elske Elizabeth når den ønsker henne velkommen hjem slik.
Det er ditt hjem også nå, Clara.
Jeg er glad for at du ville bli med meg tilbake.
Det er en ny begynnelse.
Jeg håper det.
Og tusen takk for at du ga meg jobb på kaféen.
Det finnes ingen andre jeg heller vil jobbe sammen med hver eneste dag.
-Vær så god. -Takk.
Mr. Coulter fortalte meg nettopp at sagbruket hans åpner i morgen.
Sagbruket vårt. Det tilhører hele byen.
-Meg også? -Spesielt deg.
Faktisk er den første planken vi sager i morgen din.
Har du hørt? Min helt egen planke.
For en ære. Jeg elsker denne sangen. Lee, be meg opp til dans.
Rosemary, vil du danse?
-La meg tenke. Ja. -Ok.
-Hyggelig å treffe deg. -Deg også.
Han virker som en interessant figur.
Ja. Han er en bra mann.
Han er visst forelsket i Rosemary.
Han kan ikke ha vært så fornøyd da vår modige mountie kom susende
for å redde byens elskede skuespillerinne.
-Når deg gjelder det, Elizabeth... -Jeg erter deg.
Jeg har lært meg å ta alt den kvinnen sier
med en hel saltbøsse.
Skal du ikke be meg opp til dans?
Gå en tur med meg.
-Hold dem lukket. -De er det.
Åpn dem.
Å, Jack.
Den trenger litt finpuss,
men den er klar til skolestart.
Hva synes du?
Liker du den?
-Gjorde du det? -Jeg fikk hjelp.
Den er vidunderlig.
Velkommen hjem.
Bestikk til venstre, servietter til høyre.
Jeg dekker på en halvtime før vi åpner.
-Det blir ikke noe problem. -Bra.
Dagens meny er enkel. Stekt kyllilng og skinkestek.
Ingen søtpoteter.
Jason Campbell vil spørre om det, og du må minne ham på
at jorden frøs i år og avlingen er forsinket.
Ingen søtpoteter.
Det blir travelt den første timen.
Hold kaffekoppene fulle, så sier de ikke noe.
Ingen poteter. Hold kaffekoppene fulle.
Bra. Jeg overlater dette i dine dyktige hender.
Og fredag er lønningsdag.
Du trenger ikke å betale meg. Du har allerede gjort så mye for meg.
Clara... uansett hvor du drar eller gjør,
så må du ikke la folk utnytte deg.
Det må du alltid huske.
Det var en. Tusenvis igjen.
Ta den med til saloonen, gutt. Få alle til å skrive under, ok?
Gowen. Akkurat i tide.
I tide til hva?
Sagbruket er i gang på tross av alt du har gjort.
Det er vår første planke.
Gratulerer.
Ikke lat som om du er fornøyd. Du har plaget meg med avgifter
og druknet meg i papirarbeid helt siden jeg kom hit.
Jeg tenker bare på byens beste. Det har jeg alltid gjort.
Du tenker bare på ditt eget beste.
Men det er ikke mitt problem.
For jeg kommer til å gjøre mer for byen enn du noensinne har gjort.
Sagbruket... er bare begynnelsen.
God morgen.
Konstabel Thorton viste deg vel den nye skolen?
Han har gjort en så god jobb.
Du aner ikke.
Han slo inn spiker som om han var Noa som gjorde seg klar til syndfloden.
Han ville bli ferdig til du kom hjem.
God morgen, damer.
-God morgen, konstabel. -God morgen.
Kjølig i dag, ikke sant?
Ja.
-Mr. Harper. Hva bringer deg til byen? -Damer.
Beklager at jeg forstyrrer.
Jeg har et problem. Jeg håpet på at du kunne hjelpe meg, Mrs. Blakely.
Selvsagt. Hvis jeg kan, så.
Broren min har blitt syk, og han har en ranch sør for Jameson.
Jeg må hjelpe til der for en dag.
Jeg håpet at du kunne se til barna mens jeg var borte.
Nellie kan gjøre det meste, og Patrick prøver så godt han kan,
men det hadde føltes bedre hvis noen passet på dem.
Beklager. Jeg skulle gjerne gjort det,
men jeg må ta med min yngste til doktoren i Buxton.
LEDIG STILLING
Selvfølgelig. Takk.
Jeg kan gjøre det.
Er du sikker, Miss Thatcher?
Det er jo mye å ta på seg.
Mr. Harper, jeg vokste kanskje opp i byen,
men jeg er en Hope Valley-kvinne nå.
Dessuten kan Nellie og Patrick hjelpe meg.
Det er jo bare en dag.
-Takk. Det setter jeg pris på. -Det er en glede.
Kanskje du kan se til henne?
Jeg trenger ikke at noen ser til meg.
Og konstabel Thornton er for opptatt til å passe på meg.
Ikke sant?
Vinkelen og geologien ser bra ut.
Bra beliggenhet for et sidespor.
Det er sånt jeg liker å høre. Jeg får bestillinger hele tiden.
Jeg garanterer at jeg kan fylle tre vogner i uka.
Jernbanen tjener penger,
og jeg unngår å måtte kjøre tømmeret til hovedlinjen.
-Kan du garantere så mange bestillinger? -Det skal jeg love deg.
Og tenk hva sidesporet kommer til å bety
for folk i Hope Valley.
Tog inn og ut hver uke. Det er akkurat det byen har ventet på.
Jeg må snakke med sjefsingeniøren først,
men jeg kan ikke tenke meg hva som kan komme i veien.
Gode nyheter er favoritten min. Får jeg spandere en drink?
Vi har noe å gjøre ferdig. Finn meg igjen i ettermiddag.
Avtale. Og Ken?
La oss holde dette mellom oss to så lenge.
-Jeg forstår. -Ok. Strålende. Takk.
Hva mer? Jo, pass på døra på kyllingburet.
Låsen pleier å gå opp hvis man ikke stenger skikkelig.
Tro meg, du vil ikke våkne
med kyllinger overalt på området.
Nei. Selvsagt ikke.
Bare mat dyrene, så går det bra.
-Ungene forteller deg om resten. -Innendørspliktene, pappa.
Å ja. Det blir kaldt på natta.
Få i gang ovnen tidlig på morgenen.
-Omtrent når da? -Rundt fire er bra.
Fire på morgenen?
Husk å låse døra når du legger deg.
Det er noen coyoter her som tror de er kjæledyr.
Coyoter?
Ja, men de er ikke sterke nok til å få opp døra.
Hvis den er låst.
Du bør nok ha på deg noe du er litt mindre glad i.
Dette går nok fint.
Gjør som du vil. Vær snille, unger.
Og takk, Miss Thatcher. Jeg setter stor pris på det.
-Ha en god tur. -Takk.
Miss Thatcher?
Miss Thatcher.
Går det bra?
-Hvorfor har dere stått opp? -Klokken er 04.00. Vi står alltid opp da.
Allerede?
-Skal vi spise frokost? -Vi må gjøre pliktene våre først.
Ja vel.
-Hvilke plikter er det? -Vi begynner med å møkke i fjøset.
-Hva er det? -Vi rydder opp etter kuene og hestene.
-Rydder opp hva da? -Du vet.
Møkka.
Det var jo ikke så ille.
Går det bra, Patrick?
-Jeg sov ikke så godt. -Hvorfor ikke?
Jeg er ikke vant til at pappa er borte.
Kanskje en god frokost får deg til å føle deg bedre.
-Hva? -Det er to til.
-Vent. Hvor skal du? -Jeg må gjøre klar rundstykkene.
Og jeg må hente egg fra hønene,
-slik at vi har noe å spise. -Men...
Jeg sa at jeg hadde erfaring. Jeg skrev mitt eget soloshow.
Det het Everything's Coming Up Rosie.
Det var en kommentar til å være en vellykket kvinne i teaterverdenen.
Jeg må si at jeg var fantastisk. Jeg fikk strålende kritikker.
Hva skal du skrive i avisen?
Det er så spennende.
Mr. Bolt har gitt meg den ettertraktede jobben
med å skrive rådgivningsspalten.
Det er trendy i London og New York.
Hva slags råd?
Utseende, forhold, vertskap.
Slike ting.
Jeg skal skrive hver uke,
og jeg kaller spalten "Spør Mary Rose".
Det er et pseudonym.
Alle de kjente rågiverne bruker det.
Mary Rose?
Diskré.
Hva synes du? Jeg må jo ha et rolig sted å skrive,
men leserne trenger et sted hvor de kan levere brevene sine.
Jeg tenkte på en boks utenfor avisen...
Tror du at kvinnene i Hope Valley kommer til å lytte til dine råd?
Selvsagt. Hvorfor skulle de ikke det?
Livet mitt handler om glamour og romanse.
Jeg vet ikke hvorfor jeg ikke kom på det før.
-Å nei. Paien. -Å, kjære.
Sist gang det var snakk om at jernbanen skulle komme,
sa borgermester Ramsey at depotet ville ligge øst for byen.
Jeg viste planleggeren hva jeg tenkte på.
-Han virket imponert. -Bra.
-Vet du når de begynner å legge spor. -Jeg skal treffe ham senere.
-Lykke til. -Takk.
Vil du ha påfyll på kaffen, Mr. Coulter?
Ja takk. Hvordan går den nye jobben, Clara?
Ganske bra, takk.
-La meg ordne det. -Det går bra.
-Jeg er så lei for det. -Nei, det... går bra.
Har vi problemer?
Jeg helte kaffe i konstabel Thorntons hatt.
-Vil du ha fløte og sukker? -Jeg tror det er bra som det er.
-Unnskyld meg. -Takk, Abigail.
Beklager alt sølet.
Uhell skjer, Clara. Ikke tenk på det.
Jeg har ødelagt forkleet ditt.
Så er du ikke så god som servitrise.
-Vi finner noe annet du kan gjøre. -Hva da?
-Kan du lage mat? -Jeg har litt erfaring.
Ok, da prøver vi det. Og da trenger du ikke å tenke på
-å ta deg av kundene. -Greit.
Stell deg litt, så setter vi i gang.
FRISØR
SELETØY
-Mr. Gowen? Får jeg et ord med deg? -Selvsagt, Mrs. Ramsey.
Mannen din er visst utenbys for å selge ovner.
Isskap, ja.
Bra for ham. Det må være mindre stressende.
Jeg er ikke her for å snakke om mannen min, Mr. Gowen.
Jeg overhørte Mr. Coulter på kaféen.
Jeg har informasjon du kanskje har bruk for.
Hva slags informasjon?
Hvis det er én ting jeg har lært som borgermesterfrue,
er det å aldri gi fra meg noe uten å få noe i gjengjeld.
Jeg vet ikke hva jeg kan tilby, men hvis informasjonen er nyttig...
...kan vi kanskje hjelpe hverandre.
Kom igjen.
Du gjør det feil.
-Jeg sa at du ikke trengte å se til meg. -La meg hjelpe deg.
Jeg tror den er ødelagt.
Bare ta tak i håndtaket.
-Er dette virkelig nødvendig? -Ja.
Bøy knærne.
Og når du er klar... løfter du helt opp.
-Mener du helt ned? -Opp.
Helt opp. Og helt ned.
Sånn, ja. En gang til.
Nå gjør du klar brønnhodet.
Sånn, ja. En gang til.
Bra.
Dette er et nytt lavmål.
Jeg klarte ikke engang å pumpe vann.
Ingen har sagt at livet på en gård er enkelt.
Jeg ventet ikke at det var enkelt, men jeg forventet ikke dette.
Da er nok ikke dette det beste tidspunktet for å fortelle deg
at jeg fikk et telegram fra Mr. Harper.
Han blir en dag forsinket.
-Enda en dag? -Det er derfor jeg er her.
Jeg kan ikke be deg om hjelp, Jack.
Det var bedre.
Du kan jo gå inn og begynne på middagen...
...så tar jeg meg av ting her ute.
-Takk, Jack. -Bare hyggelig.
TELEGRAF
Mr. MacLean.
-Mr. Gowen. -Det var lenge siden.
Hva bringer deg til Hope Valley?
Jeg hadde jernbaneforretninger å se til.
-Du er visst byens nye borgermester. -Det stemmer.
-Gratulerer. -Takk.
Vi har mye å snakke om. Hva med å ta en drink?
Det skulle jeg gjerne, men jeg må til Buxton senere i ettermiddag.
Én drink.
Jeg skaffet deg jo stort sett din første jobb i jernbanen.
Greit.
Hva er dette, Miss Thatcher?
Det er grønnsakslapskaus. Liker du den?
Konstabel?
Det kan ikke sammenlignes med wienerschnitzelen din.
Morsomt.
Jeg kan vel ta litt til.
-Nora. Hva gjør du her? -Overrasket over å se meg, Bill?
Jeg lette etter deg på mountie-hovedkvarteret,
og en konstabel sa at du var her og spiste.
Vi må snakke sammen.
-Jeg traff Abigail Stanton. -Jeg hørte om det.
Hun var frekk nok til å si
at du ikke hadde på deg gifteringen da du traff henne.
Hun sier at hun ikke visste at du var gift.
-Nora... -Hun løy selvsagt,
men hun lurte ikke meg.
-Alt hun sa var sant. -Ikke beskytt henne, Bill.
Det var sikkert vanskelig å motstå hennes sjarm.
-Hun er svært tiltrekkende. -Dette handler ikke om henne, men om oss.
Hvorfor gjør du et nummer ut av det nå?
Hva mener du?
Ting forandret seg mellom oss etter at Martin døde.
Har du glemt det?
-Det var en vanskelig tid for meg. -Ja. For begge to.
Men du dro. Jeg visste ikke hvor du var i nesten to år.
Jeg trodde ikke at jeg ville få se deg igjen.
Da jeg endelig fant deg... Hvor var du, Nora?
-Jeg måtte tilbake til faren min. -Ja.
Til ham, ikke til meg. Du ville ikke engang treffe meg.
Hvorfor det?
Fordi du vet like godt som meg
at vi ikke hadde noen grunn til å være sammen etter at vi mistet Martin.
Jeg forstår at det gjorde deg opprørt at jeg dro,
men jeg er bedre nå, og jeg tror vi kan prøve igjen.
Jeg prøvde virkelig å være en god ektemann, Nora.
Men uten Martin...
Jeg kan bare ikke late som lenger.
Faren min spurte etter deg.
-Hvordan er det med Jonas? -Han var nokså syk.
-Jeg hørte det. -Men han er bedre nå,
og han vil svært gjerne treffe deg.
Si til ham...
...at jeg besøker ham når jeg er ferdig med saken jeg jobber med.
Det hadde vært vidunderlig. Vi kunne spist middag.
-Nora, jeg vil ikke... -Han kommer til å bli så glad.
-Nora... -Det begynner å bli sent. Jeg må gå.
-Far venter på meg. -Nora, jeg vil ikke spise middag.
Bare besøke Jonas.
Det blir vidunderlig å ha deg i huset.
Da kan vi snakke mer om fremtiden.
Takk, Bill.
Takk skal du ha. Ha en god kveld.
"Kjære Mary Rose.
Mannen min og jeg har vært lykkelig gift i to vidunderlige år.
Han jobber hardt for å forsørge familien,
men noen ganger virker han fjern. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Hvordan kan jeg fylle hans behov? Jeg vil bare at han skal være lykkelig.
Hjelp meg."
Margaret Burns.
Jeg trodde bedre om deg, for Guds skyld.
Skal ikke disse være anonyme?
Gi deg. Hvem ellers hadde skrevet noe slikt?
"Kjære leser. Takk for brevet.
Ekteskap krever deltakelse fra begge sider.
Når fylte mannen din sist dine behov?"
Hva? Er dere uenige?
Ikke i det hele tatt,
men leserne er kanskje ikke klare for så progressive tanker.
Dette er ikke New York City, Miss Leveaux.
Trykker du det rådet, blir det virkelig oppstyr.
Bra. Kanskje byen trenger litt oppstyr.
Jeg skulle gjerne sett en mann
som gjorde det en kvinne gjør i en eneste dag.
Jeg er helt enig,
men du burde kanskje vokse inn i spalten.
Mrs. Ramsey.
Når var sist gang Mr. Ramsey holdt deg i sine armer
og sa at han elsket deg?
Sist gang han kysset deg så dypt
at det kriblet i hele kroppen din?
-Unnskyld meg. -Det er et enkelt spørsmål.
Når var sist gang han tok deg med storm?
Jeg synes ikke vi bør snakke om dette.
Hvordan kan du si noe sånt, Florence?
Selvsagt burde vi snakke om det. Det burde alle.
Det finnes nok tabuer i verden.
Romantikk mellom en kvinne og mannen hennes bør ikke være det.
La oss se.
"Kjære Mary Rose.
Mannen min snorker så høyt om natten at jeg knapt får sove.
Jeg er så trøtt at jeg sovnet mens jeg matet grisene her om dagen.
Jeg vet ikke mine arme råd. Hva skal jeg gjøre?"
Myra Jensen. Stakkars deg.
Miss Thatcher?
Miss Thatcher.
-Ja, Patrick? -Jeg får ikke sove.
Du sov ikke særlig godt i går heller.
Du må være veldig sliten.
Er du bekymret for noe?
Jeg er redd for mørket.
Vet du... Jeg var også redd for mørket.
-Nei, det var du ikke. -Jo, jeg var det.
Da jeg var på din alder,
fikk jeg faren min til å sjekke skapene,
bak døra og under senga.
-Fant han noe? -Nei. Og vet du hvorfor?
Fordi alt bare var her.
Faren min pleide å si at jeg hadde god fantasi.
Det må bety at du også har god fantasi.
Så neste gang du blir redd,
vil jeg at du skal bruke fantasien
og tenke på noe som gjør deg glad.
Jeg pleide å se for meg...
...at stjernene var øynene til alle de som er i himmelen..
...som passet på meg og holdt meg trygg.
Jeg tror de passer på deg også.
Jeg har aldri vært...
...så utslitt... i hele mitt liv.
Du var kjempeflink med Patrick.
Hørte du det?
Fra Hamilton til Hope Valley og til gården...
Hvis de hadde sett deg nå.
Jeg synes jeg gjorde det ganske bra i dag, faktisk.
Det gjorde du.
Du virket ganske avslappet.
Hvor har du lært deg å være så praktisk anlagt?
Onkelen min hadde en ranch der hjemme, og da faren min døde, tok han seg av oss.
Det ga mora mi tid til å sørge.
Og det finnes ikke noe bedre sted for to unge gutter.
Det var hardt arbeid, men vi elsket det.
Onkelen min tilbød meg til og med ranchen.
Hvorfor sa du ikke ja?
Det var ikke mitt kall.
Hvordan visste du det?
Jeg visste det bare.
Men jeg elsker slikt arbeid. Det gir meg perspektiv...
...og det er vanskelig å finne for tiden.
Jeg vet ikke. Kanskje...
Kanskje jeg får en egen gård en gang.
Et gammelt hus...
...dugg på gresset, og å våkne av hanen på morgenen.
Barn som løper opp og ned trappene.
Å varme meg foran peisen med en jeg elsker.
Elizabeth?
-Er du den nye? -Det stemmer.
Hva vet du?
-Du har visst vært hjelpsom. -Jeg kan være enda mer hjelpsom.
Du jobber for Crenshaw-brødrene.
Jeg vet om noen muligheter de kan være interessert i.
Det innebærer risiko, men som de sier...
-Jo større risiko... -Desto større gevinst.
-Dette er ikke riktig beløp. -Du får resten...
...hvis dette er det du sier at det er.
Jeg lover at de fleste dager ikke er så travle.
Jeg lover at jeg skal betale for tallerknene jeg knuste.
-Det er ikke nødvendig. -Jo.
Jeg vil ikke være en byrde. Du har vært så sjenerøs.
Får jeg vise deg noe?
Hva er det?
Det var Peters.
Han elsket baseball.
Han spilte ute i gata med vennene sine hver dag.
Han knuste tre vinduer med denne ballen.
Og jeg kjeftet på ham og tok den fra ham.
Når jeg ser tilbake på det, burde jeg ha latt ham knuse så mange vinduer han ville.
Han var familie...
...og nå er han borte.
Så du kan knuse... så mange tallerkner du vil, Clara...
...for du er familie nå.
God morgen.
Glemte jeg pliktene mine?
-Unnskyld. -Det går bra.
Sett deg, du. Jeg har lagd frokost.
Vær så god.
Du trengte å hvile deg. Sov du godt?
Kjempegodt. Takk for at du hjalp meg.
Bare hyggelig, Patrick.
God morgen.
Noen har vært opptatt i morges.
Jeg ville sørge for at dere hadde nok brensel
-før jeg dro ut på patrulje. -Det ser ut som mer enn nok.
Sov du godt?
Låvegulvet er mykere enn senga i arresten.
-Jeg beklager. -Hadde jeg en annen mulighet?
Jeg er tilbake i ettermiddag for å se til deg.
Det trenger du ikke.
Jeg vet det.
Det går bra. Jeg kan hjelpe henne med det hun trenger.
Det skal jeg huske på.
Takk, Jack.
-Bare hyggelig. -For alt.
Nå kommer de.
Vet du hva det beste med tømmerhoggere er? De spiser mye.
Jeg ville si takk for i går kveld.
Du trenger ikke å takke meg, Clara.
Jeg lagde dette til deg.
Clara. Det er kjempeflott.
-Når lagde du dette? -I går kveld.
Jeg hadde dårlig samvittighet for forkleet jeg ødela.
Dette er kjempefine sting.
-Hvor har du lært å sy sånn? -Det er bare en hobby.
Jeg tror det er mer enn som så.
Clara, har du tenkt på å sy kjoler?
Gowen.
-Vi må snakke sammen. -Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg fikk nettopp et telegram Ken MacLean.
Jernbaneselskapet vil visst bygge sidesporet
270 meter øst for stedet han og jeg målte opp.
-Er det et problem? -Jeg har ikke bruksrett der.
Det er jo et problem.
Det blir et mye større problem hvis jeg finner ut at du eier området.
Jeg eier ikke jernbaneselskapet, Mr. Coulter.
De bestemmer hvor de skal legge sidesporet.
Området mitt var perfekt, og det vet du.
Noen fikk Ken til å ombestemme seg.
Du husker kanskje at jeg sa at du kom til å trenge min hjelp en dag.
Kanskje den dagen har kommet.
Hvis du vil snakke mer om det, kan du avtale en time
-med Mrs. Ramsey. -Mrs. Ramsey? Jobber hun for deg?
Jeg har ansatt henne som borgermesterens personlige sekretær.
Hun har vært svært hjelpsom.
Hun kan til og med bruke skrivemaskin.
-Er dere ferdige allerede? -Ja, kjøkkenet er vasket.
-Og grisene har fått mat. -Veldig bra.
Du fikk visst ikke stort til melk.
-Gertrude var ikke samarbeidsvillig. -Holdt du halen hennes,
-slik jeg sa? -Ja.
Varmet du hendene først?
Jeg visste ikke at jeg måtte det.
Ja, hun liker ikke kalde hender.
Det skal jeg huske på.
Se. Det er pappa.
Velkommen hjem, Mr. Harper.
-Hvordan har ungene vært? -De var kjempeflinke.
De hjalp til med alle pliktene.
Og du bør være stolt over Patrick. Han sov kjempegodt i går kveld.
Godt å høre.
Jeg håper det er igjen litt frokost.
Han så meg rett i øynene og sa at han ikke hadde noe med det å gjøre,
men jeg vet at han hadde det.
Det er enkelte i byen som mener at Gowan var involvert
-i å bli kvitt den forrige borgermesteren. -Er du en av dem?
Hvorfor ellers skulle borgermester Ramsey gå av så plutselig
og reise ut for å selge isskap?
-Så hvordan blir vi kvitt ham? -"Vi"?
Du mener vel ikke at han er den rette til å styre ting i Hope Valley?
Det blir ikke lett.
-Han gjør livet vanskelig for deg. -Ikke mer enn han allerede har gjort.
-Du trenger bevis. -Ok.
Folk som vil vitne mot ham.
Eller ha en underskriftskampanje
-for tilbakekallingsvalg. -Samme hva som må til.
Lee...
...er du forberedt på å miste alt du har jobbet så hardt for?
Jeg kommer ikke til å miste noe hvis du passer på meg.
Eller?
Kom igjen.
Jeg er faktisk litt skuffet.
Hvorfor det?
Jeg tror ikke du trenger ridetimer lenger.
Det betyr ikke at jeg ikke kommer til å be om det.
Jeg er stolt av deg.
Du sto virkelig på for Mr. Harper og ungene hans.
Jeg har faktisk litt dårlig samvittighet.
Hvorfor det?
Jeg tror en del av meg gjorde det av egoistiske grunner.
-Det er vanskelig å forklare. -Nei, jeg tror jeg forstår.
Helt fra man er ung,
antar folk at det er visse ting vi ikke kan.
Noen ganger må vi vise at de tar feil.
Noen ganger tenker jeg så mye på fremtiden...
...at jeg glemmer det viktigste...
...som er rett foran meg.
Til slutt, nå som skoleåret begynner,
vil jeg minne alle sammen om
å følge med på bøkene i stedet for ut av vinduet.
Dette er kanskje Guds hus på søndag,
men det er MIss Thatchers hus i uka.
Og jeg har hørt at ingen tuller med Miss Thatcher.
Så vær snille.
Velkommen tilbake.
Flott hyllest, pastor.
Kanskje ikke mitt beste verk,
-men takk, Abigail. Velkommen tilbake. -Takk.
Godt å høre at ting gikk i orden med svigerdatteren din.
Ja, det har vært en stor støtte å ha henne her hos meg.
Jeg får komme meg tilbake til kaféen. Jeg har mye å ta igjen.
Jeg har hørt at dere har god mat.
-Jeg får komme innom og smake. -Gjør det.
God morgen, pastor.
-Hallo. -Nyter du fruktene av ditt arbeid?
-Jeg har faktisk med en gave. -Så hyggelig.
Hei, Miss Thatcher.
Nellie, Patrick. Så godt å se dere.
Er alt tilbake til det vanlige på gården?
Jepp. Men Gertrude har fått nytt navn.
-Kua deres? -Nå kaller vi henne Lizzy.
Lizzy?
Siden hun var den første kua du melket,
ville vi oppkalle henne etter deg.
-Kom igjen, Patrick. -Lizzy. Det har en fin klang.
Åpn gaven din.
Jeg bestilte en skoleklokke, men den har ikke kommet ennå,
så jeg tenkte at denne fikk holde i mellomtiden.
-En kubjelle? -Ja.
For dine bragder på gården.
Vel, Miss Thatcher, skolen begynner snart.
Burde du ikke...?
Velkommen tilbake.
-God morgen, Miss Thatcher. -God morgen, Miss Thatcher.
Tekst: John Friberg