‏בפרקים הקודמים:
‏זה נגמר עם צ'רלס, אחת ולתמיד.
‏ישלחו לכאן כתב, ‏שיכתוב כתבה על ערב השנה החדשה...
‏בהשתתפותך.
‏אם היית רעב, רק היית צריך לבקש.
‏מה שמך? ‏-קודי.
‏אני מחפש חבר. ‏-אני לא רוצה צרות.
‏נראה לי שאשאר פה לזמן מה.
‏אני לא תמיד מסכים עם השיטות שלך,
‏אבל אתה מצליח לעשות את העבודה איך שהוא.
‏זה אמור להיות מה שחשוב, לא?
‏צריך עדיין למלא כמה טפסים,
‏אבל אני שמח להודיע לך ‏שהוצבת מחדש באופן רשמי.
‏החל מרגע זה. ‏-אני מעריך את זה, סאם.
‏אצא לחופשה החל מרגע זה.
‏אל תצא לחופשה ארוכה מדי. ‏אנחנו צריכים אנשים כמוך בצד שלנו.
‏עבודה טובה.
‏ביל. נראה לי שאנחנו צריכים לדבר.
‏לא עכשיו, ג'ק.
‏לי. ‏-שלום.
‏אתה נראה עסוק, ידידי. ‏-אין לך מושג.
‏אין לזה קשר לרוזמרי
‏ולחגיגות ערב השנה החדשה, נכון?
‏ההחלטה שלי לשנה זו ‏היא ללמוד לסרב לאישה הזאת.
‏בהצלחה בזה.
‏תודה. נתראה. ‏-להתראות.
‏ריפ, בבקשה?
‏כדאי לי לשאול בכלל?
‏הוצאתי אותו לטיול. ‏-ו...?
‏והוא רדף אחרי ארנבת דרך הבוץ שליד האגם,
‏ולא הסכים לחזור, ואז החלקתי ונפלתי.
‏טוב, הלכלוך הולם אותך.
‏זו הייתה החצאית האהובה עליי. ‏-נראה לי שהוא כבר לא רצוי אצלך.
‏לא, לא, לא. אם אוותר עכשיו, אפגין חולשה.
‏והוא רק התחיל לכבד אותי, נכון?
‏רומא לא נבנתה ביום אחד.
‏בוא איתי!
‏לך.
‏בוא.
‏- מסבאה -
‏חשבתי שנערוך את הריאיון בבית שלכם.
‏הוא בשיפוצים. ‏-כן, הוא זקוק לשיפוץ מקיף.
‏באמת? מה קרה?
‏הצפה. ‏-שרפה.
‏הייתה הצפה קודם.
‏כן. ‏-ואז הייתה שרפה.
‏חבל שזה לא קרה הפוך,
‏כך ההצפה הייתה יכולה לכבות את השרפה.
‏כן. עברה עלינו שנה קשה מאוד.
‏אבל אלה החיים בספר. ‏-כן, נכון.
‏וכמה זמן אתם מאוחדים בברית הנישואין?
‏ובכן, כבר הרבה זמן. זמן רב ביותר. ‏-כן.
‏ארבע שנים? כן. ‏-משהו כזה, כן.
‏הזמן עבר מהר כל כך, שקשה לעקוב.
‏כן.
‏אני רואה שאת לא עונדת ‏טבעת נישואין, גברת לה-וו.
‏היא אבדה. ‏-היא בתיקון...
‏מה שרציתי להגיד הוא ‏שאיבדתי כה הרבה ממשקלי,
‏שצריך לתקן אותה כדי שתהיה במידה שלי.
‏יש לה אצבעות גרומות מאוד. ‏-לא גרומות, מותק, פשוט דקות.
‏כן. לזה התכוונתי, דקות. נכון.
‏גם אתה לא עונד טבעת נישואין, מר לה-וו?
‏לא. לא, אני אלרגי לזהב.
‏הוא גורם לו פריחה.
‏זה אישי במקצת. את לא חושבת, דובשנית?
‏אני אוהב סיפורים אישיים. ‏למעשה, כמה שיותר אישיים, יותר טוב.
‏יש לנו רבים מאוד לחלוק איתך, אבל הזמן. ‏אתה צריך לחזור לעבודה.
‏נכון. ‏-יקירי.
‏ואנחנו צריכים למהר, ‏אם אנחנו רוצים לצלם תמונות של השקיעה.
‏השעה רק ארבע אחר הצהריים.
‏אתה יודע מה אומרים על מי שמשכים קום...
‏הוא אוהב לתפוס את השקיעה.
‏נכון? כן. ‏-נלך?
‏לורה? ‏-גברת תאצ'ר, מה את עושה פה?
‏הבאתי לך ספר. חשבתי שנוכל לעיין בו יחד.
‏איזה ספר?
‏ובכן, הוא מלא בציורים ‏של ציירים מפורסמים, כמו הארווי דאן.
‏הוא גדל באזור הספר, בדיוק כמוך.
‏ורבים מהציורים שלו ‏עוסקים באנשים שעובדים קשה מאוד,
‏בדיוק כמוך וכמו אבא שלך.
‏האישה הזו דומה לאימא שלי.
‏אימא שלך הייתה ג'ינג'ית?
‏היא אמרה שאני טובה בציור.
‏אני בטוחה שהיא לא הייתה רוצה ‏שתהיי עצובה כל הזמן, לורה.
‏היא גם לא הייתה רוצה שאבא שלך יהיה עצוב.
‏אני יכולה לשמור את זה אצלי?
‏קיוויתי שתרצי.
‏בואי, אראה לך עוד ציור.
‏זה יפה.
‏מה שלום בקי? ‏-עוד יום במיטה,
‏ואני מאמין שהיא תקום על הרגליים ‏לפני ערב השנה החדשה.
‏אלה חדשות טובות.
‏כבר חשבת על מה שתעשי?
‏מה שאעשה בקשר למה?
‏ובכן, כשהילדה תתאושש,
‏לא תהיה סיבה להשאיר אותם פה.
‏אני מניח שהם ברחו מהבית? ‏-כן, אבל...
‏אם כך, צריך למצוא להם בית.
‏לא נראה לי שכדאי שהם ילכו מפה כרגע.
‏לא. לא כרגע.
‏אבל תצטרכי לעשות זאת בסופו של דבר.
‏אתה ודאי הכתב מ"סן פרנסיסקו הרלד"!
‏אכן כן. מייק וורד.
‏ומי את? ‏-פלורנס בלייקלי.
‏אני בוועדת ערב השנה החדשה,
‏ואם יורשה לי להגיד, אנחנו שמחים מאוד ‏לארח אותך פה, בהופ ואלי.
‏מר וורד, הנה אתה!
‏חבל שגברת בלייקלי ‏לא יכולה להישאר לדבר איתנו.
‏גברת בלייקלי. כתבת בחיבור שלך
‏שגברת בלייקלי היא זו ‏שתמיד מוצאת את הקוץ באליה.
‏את רוצה להגיב? ‏-סליחה?
‏כוונתי בזה הייתה שפלורנס
‏היא זו שמשאירה את כולנו ממוקדים במטרה.
‏היינו פשוט אבודים בלעדיה.
‏מתוק מאוד מצדך להגיד את זה.
‏נראה לי.
‏אני יודעת שיש לך עבודה רבה לעשות, ‏יקירתי, ובבקשה, אל תיתני לנו לעכב אותך.
‏ואתה, תכננתי לנו יום עמוס מאוד,
‏כך שאין לנו זמן פנוי בכלל. בכלל לא.
‏ואני מניח שמר לה-וו יצטרף אלינו?
‏מר לה-וו?
‏עסוק מאוד, ולמרבה הצער, אין לו זמן היום.
‏ראית את מגדל המים שלנו?
‏למה שארצה לראות את מגדל המים שלכם?
‏הוא מרשים מאוד. כל המים האלה.
‏במגדל.
‏ראית את בקי או את קודי? ‏-לא.
‏בקי לא אמורה לקום מהמיטה.
‏היא לא למעלה וגם קודי לא.
‏בקי? ‏-קודי?
‏ג'ק! ג'ק!
‏נראה לי שבקי וקודי ברחו.
‏כמה זמן הם כבר נעדרים?
‏אני לא יודעת, ייתכן שהם עזבו לפני שעות.
‏אם הם הולכים ברגל, ‏אני בטוח שהם לא הספיקו להתרחק יותר מדי.
‏בקי לא אמורה לצאת מהבית בכלל.
‏אלך לחפש צפונה, לכיוון הנהר, ‏בדרך שממנה הם באו.
‏מה אם הם לא הלכו לשם? ‏-תבקשי מלי לשלוח כמה אנשים לעזור,
‏תגידי להם ללכת דרומה, לכיוון בקסטון. לכי.
‏בסדר. ‏-ביל, אני זקוק לעזרתך.
‏במה? ‏-אסביר לך בדרך.
‏תני לי לעזור לך בזה. ‏-תודה.
‏את חושבת שהזקן שמנהל את המקום הזה
‏זקוק לזוג ידיים נוספות?
‏אתה מחפש עבודה?
‏אולי. אם תצוץ ההזדמנות הנכונה.
‏שמעתי שמר יוסט צריך נהג.
‏המשכורת בטח לא גבוהה, ‏אבל הוא בפנים, אם אתה רוצה לדבר איתו.
‏תודה רבה, גברת... ‏-סטנטון.
‏אין לך שם פרטי?
‏קלרה. ‏-שם יפה לבחורה יפה.
‏כמה זמן תימשך החופשה הזו?
‏עוד לא החלטתי.
‏אם אני מכיר אותך, היא לא תהיה ארוכה.
‏המקום נראה נטוש. ‏-קודי? בקי?
‏יחסית לילדים שהולכים ברגל, ‏הם מתקדמים מהר למדי.
‏יש לך רעיונות? ‏-נמשיך צפונה.
‏לא נראה לי שאחזיק מעמד. ‏-בטח שתחזיקי מעמד.
‏אם נצליח להגיע למכרה, ‏נוכל להסתתר שם עד הבוקר. בואי.
‏קודי! בקי!
‏הם ודאי תפסו מחסה.
‏פיר המכרה.
‏כבר מאוחר.
‏אל תדאגי. ג'ק וביל ימצאו אותם.
‏הם היו בטוחים פה. למה הם ברחו?
‏אני לא יודעת.
‏אבל הם הסתדרו לבדם בעבר, ‏ולא יקרה להם כלום.
‏בקי חולה מאוד, אסור לה להיות בחוץ, בקור.
‏אביגייל.
‏הם יהיו בסדר.
‏מהפה שלך לאוזניים של אלוהים.
‏בואי, בקי. ‏-תמשיך בלעדיי.
‏את לא יכולה לוותר עכשיו. ‏אבא תמיד אמר שמנצחים לא מוותרים לעולם.
‏אם כך, תהיה אתה המנצח בשביל שנינו, טוב?
‏קודי! בקי! ‏-בואי!
‏לך מיד או שלא אדבר איתך שוב לעולם!
‏אני לא עוזב בלעדייך! ‏-לך!
‏אנחנו פה!
‏- בית הקפה של אביגייל -
‏בקי ישנה.
‏אבדוק אם ד"ר ברנס יוכל לבוא שוב אחר כך.
‏את לא אמורה להיפגש עם ג'ק הערב?
‏הוא יבין. אפגוש אותו מחר.
‏אני בצרות?
‏לא, חומד, אתה לא בצרות,
‏אבל הייתי רוצה לדעת למה ברחתם.
‏שמעתי אותך ואת הרופא. ‏רציתם לשלוח אותנו בחזרה.
‏אני יודעת שקשה לך להבין את זה, קודי,
‏אבל אתה מוכרח להאמין.
‏אתה מוכרח לדעת בלבך שאלוהים שומר עליך,
‏ולא משנה מה יקרה, יש לו תוכנית בשבילך,
‏אפילו אם אתה לא יודע מהי.
‏יש לו תוכנית גם בשבילך? ‏-כן, אבל אתה רוצה לשמוע סוד?
‏היו רגעים בחיי שבהם הייתי עצובה מאוד
‏ומפוחדת מאוד, בדיוק כמוך.
‏ברחת מהבית? ‏-רציתי לברוח.
‏אבל נזכרתי שלכל דבר יש סיבה,
‏ומסיבה כל שהיא, אתה ובקי פה איתי עכשיו,
‏ואתה לא הולך לשום מקום
‏עד שאחותך תתאושש ותבריא,
‏וזו הבטחה, ממני אליך, ‏לא משנה מה אנשים אומרים.
‏אפילו ד"ר ברנס? ‏-אפילו ד"ר ברנס.
‏היקאם.
‏הפקח אייברי, טוב לראות אותך בחוץ.
‏טוב להיראות.
‏שמעתי שאתה בחופשה מהמשטרה הרכובה.
‏נכון.
‏אולי נשב ונדבר על הצעד הבא שלך.
‏החברה שלי מתרחבת.
‏אוכל להיעזר באדם ‏בעל כישרונות כמו שלך בשנה החדשה.
‏נחמד מאוד מצדך. אני עוד לא מחליט דבר.
‏תחשוב על זה. ‏-רבותיי, אפשר להצטרף אליכם?
‏האמת שאני בדיוק הולך.
‏רוזמרי נתנה לי רשימת מטלות ‏שצריך להשלים לפני ערב השנה החדשה.
‏אני צריך למצוא דרך כל שהיא
‏לשגר תריסר זיקוקים במקביל,
‏בלי לשרוף את כל העיר. ‏-סליחה, מר קולטר?
‏שרטטתי תוכנית לשיגור הזיקוקים,
‏אם אתה רוצה להעיף מבט. ‏-אתה עושה משהו אחר לפעמים?
‏הכול בסדר, הכול בסדר.
‏סלחו לנו. תראה לי את השרטוטים.
‏בוא, אעבור עליהם.
‏שמעתי על מה שקרה עם המפקח יוסטון.
‏כן, עסקתי בחקירה הזו במשך זמן רב.
‏אני זוכרת.
‏חשבתי... ‏-חשבתי...
‏אתה קודם. ‏-טוב.
‏מיותר לציין
‏שהיה לי הרבה זמן פנוי בתא המעצר הזה.
‏זה גרם לי לראות דברים אחרת.
‏נורה, אני מצטער אם פגעתי בך איך שהוא.
‏אני רוצה שתדעי את זה. ‏-גם אני מצטערת.
‏האמת היא שלא הייתי הוגנת כלפיך, או כלפינו.
‏אנשים טועים, ולפעמים אין מה לעשות בנידון,
‏רק לשחרר ולסלוח.
‏את באמת מתכוונת לזה? ‏-אבל צדקת.
‏לא הצלחתי לשחרר את הבן שלנו, ‏ולכן נאחזתי בך במקומו.
‏הגיע הזמן לפתוח דף חדש.
‏לשנינו.
‏שנה טובה, ביל. ‏-שנה טובה, נורה.
‏חם לך מספיק? ‏-אני בסדר.
‏אם תצטרך עוד שמיכה, תגיד לי.
‏בסדר. ‏-לילה טוב.
‏גברת סטנטון? אימא שלי הייתה נשארת איתי ‏עד שאסיים להתפלל לפני השינה.
‏אתה רוצה שאשאר?
‏בסדר. ‏-תתחילי את.
‏אלוהים, ברך את קודי ושמור עליו.
‏תראה לו שאתה אוהב אותו מאוד ‏ושתשגיח עליו תמיד.
‏ושאלוהים יברך את אימא ואבא שלי, ‏שנמצאים עם המלאכים בגן עדן עכשיו.
‏ותעשה שבקי תבריא, בבקשה.
‏אמן. ‏-אמן.
‏כמעט שכחתי.
‏אלוהים, ברך גם את גברת סטנטון.
‏ותגיד לאימא שלי שלא תדאג יותר,
‏כי יש מישהו ששומר עליי עכשיו.
‏אמן. שוב.
‏לילה טוב. ‏-לילה טוב.
‏שנתחיל?
‏רוזמרי לא תצטרף אלינו? ‏-היא אמרה שנתחיל בלעדיה.
‏היא עסוקה מאוד באירוח הכתב הזה.
‏אם תשאלו אותי, משהו אינו כשורה.
‏מר וורד שאל על "מר לה-וו".
‏הכתבה הזו תהיה מעניינת.
‏טוב, קודם כול,
‏אנחנו מוצפות בהצעות לפריטים לארגז הזיכרון.
‏ישנה ההכרזה ממועצת העיר,
‏שינוי שם העיר ל"הופ ואלי",
‏ספר תנ"ך מהכנסייה החדשה שלנו, ‏תמונת מחזור של הילדים,
‏מתכון של גברת ג'קסון ‏ל"פשטידת נחש וכבד".
‏נראה לי שאפשר לאבד את זה בטעות.
‏ריצ'רד מנינג הגיש את המפוחית שלו, ‏אבל אני לא בטוחה שצריך להוסיף אותה לארגז.
‏שמעת אותו מנגן? ‏-אני שמעתי.
‏אולי עדיף שתיקבר באדמה למאה השנים הקרובות.
‏גברת לה-וו הגישה עותק ‏של תסריט יום המייסדים שכתבה,
‏תוכנייה מהופעתה ב"וורבלינג רן",
‏הקלטה של העיבוד שלה ‏ל"תן לי לקרוא לך, מותק"
‏ואת כל טורי הייעוץ שכתבה.
‏וגם את הקימונו שלה מ"מיקדו".
‏אולי כדאי להגביל את מספר ההצעות.
‏רק אם את תתנדבי להגיד לה.
‏אתן יודעות, אני מוכרחה להודות שהיו לי ‏ספקות באשר לכל הילולת ערב השנה החדשה הזו,
‏אבל נראה לי שאנחנו באמת צריכים את זה.
‏ערב השנה החדשה עלול להיות חג בודד מאוד.
‏לא השנה.
‏איש לא יצטרך להיות לבד.
‏זה מה שתמיד עשה את הופ ואלי ‏מיוחדת כל כך בעיניי.
‏לחיי חברים ותיקים ושנה חדשה.
‏לחיים. ‏-לחיים!
‏אם כך, תצטרפי אליי לארוחת הערב?
‏אני מצפה לזה בקוצר רוח. ‏-טוב מאוד.
‏נחמד לראות שרווחתה של נורה חשובה לך כל כך.
‏היא צריכה להיות חשובה למישהו. ‏-כבר נעלמת לה בעבר.
‏סלח לי, ביל,
‏אבל אתה באמת חושב שאתה מי
‏שצריך לדאוג לרווחתה של נורה,
‏לאור היחס שהענקת לה? ‏-תירגע, הנרי.
‏תגיד, תהית פעם ‏איך השוטרים הרכובים ידעו שאתה פה,
‏במסגרת חקירה שאמורה הייתה להיות סגורה?
‏אתה בטח לא סובל את העובדה ‏שכל האישומים נגדי בוטלו.
‏ובכן, ליוסטון יש חברים ‏במקומות גבוהים מאוד, ביל.
‏אם הייתי במקומך, ‏הייתי ישן עם אקדח מתחת לכרית.
‏למעשה, לא הייתי ישן בכלל.
‏טוב, ריפ. תראה מה הכנתי לך.
‏צלי בשר.
‏זה טעים מאוד. בישלתי את זה בעצמי.
‏רואה? טעים מאוד.
‏מה אני צריכה לעשות כדי להתחבב עליך?
‏הרשי לי.
‏ריפ, ידידי, נראה לי שהגיע הזמן ‏שננהל שיחה מלב אל לב.
‏אני יודע שזה קשה לך.
‏עד עכשיו היינו רק אתה ואני, ‏שני רווקים שמקובעים בדרכיהם,
‏צוחקים, מתגרדים ומתהלכים בבית בתחתונים.
‏אבל השנה החדשה תתחיל בקרוב,
‏וייתכן שלא נישאר רק שנינו עוד זמן רב.
‏ולכן אני צריך שתפסיק ‏להקשות כל כך על גברת תאצ'ר.
‏היא לא יכולה לשחק מסירות כמוך, ‏והיא לא טובה במרדף אחרי סנאים,
‏אבל יש לה ריח טוב.
‏והיא מיוחדת מאוד בעבורי,
‏ולכן היא צריכה להיות ‏מיוחדת גם בעבורך, בסדר?
‏כלב טוב.
‏זה יותר מדי. ‏-שטויות. שבי, בבקשה.
‏לא התייחסו אליי ככה כבר הרבה זמן.
‏אין ספק שזה היחס שמגיע לך כל הזמן.
‏תמיד היית ג'נטלמן.
‏יש יותר מכמה אנשים בעיר הזו
‏שיחלקו עלייך.
‏הם לא מכירים אותך כמוני.
‏אפרופו ימים עברו,
‏תהיתי אם... ובכן, יש סיכוי
‏שהמצב יוכל לחזור לקדמותו בינינו.
‏כלומר, לאור העובדה שמתחילה שנה חדשה והכול.
‏ניתקתי את הקשר עם ביל.
‏אלה חדשות מעניינות.
‏זה היה צריך לקרות, ‏אבל אני צריכה זמן, הנרי.
‏אני לא רוצה לשחק משחקים, ‏פשוט עוד לא החלטתי מה לעשות.
‏אני לא חושב שאת משחקת משחקים, נורה.
‏רק רציתי שתדעי שאני אהיה פה,
‏לא משנה מה תחליטי.
‏משחק מצוין, רבותיי. ‏-ד"ר ברנס.
‏בקי קודחת מחום.
‏היא קמה שוב מהמיטה? ‏-לא, היא הייתה בסדר לפני שעה.
‏בואי.
‏הכול בסדר. את בסדר, את בסדר.
‏מה שלומה? ‏-אותו הדבר.
‏קחו את זה. קדימה.
‏צריך להוריד לה את החום ומהר.
‏אני צריך רטיות קרות,
‏והביאו לי קרח, אם יש לכן.
‏חום גבוה ופתאומי
‏מעיד על כך שהדלקת ‏נגרמה כתוצאה מנגיף ככל הנראה.
‏רק חבל שלא גיליתי את זה קודם,
‏אבל התסמינים שלה לא היו מובהקים דיים,
‏וחשבתי שהיא חולה בשפעת. ‏-לא יכולת לדעת.
‏טיפלתי בה באמצעות תמיסת כינין.
‏נצטרך לחכות ולראות מה יקרה.
‏לורה, מה קרה?
‏אני לא יודעת איך לצייר את רוח השנה החדשה.
‏כן, את כן.
‏חשבי על משמעות ראש השנה בשבילך, בלבך.
‏אבא שלי אומר שכל שנה זהה לקודמתה.
‏הכול אותו הדבר. דבר לא משתנה.
‏דברים יכולים להשתנות, אם תרצי.
‏מה את רוצה שישתנה בשנה החדשה, לעומת השנה?
‏אני רוצה שנחזור להיות מאושרים.
‏אם כך, זה מה שאת צריכה לצייר.
‏אליזבת, מה שלום לורה? ‏-אני לא יודעת.
‏אני חושבת שאבא שלה סגר את הדלת ‏לכל שמץ של אושר בחייהם כשאימא שלה מתה.
‏הם רק עובדים כל הזמן.
‏טוב, בורכת ביכולת לשנות ‏את השקפתם של אנשים.
‏השינוי בא מהם, לא ממני.
‏אליזבת! אני שמחה מאוד שמצאתי אותך.
‏צהריים טובים, רוזמרי. ‏-ג'ק. אנחנו צריכות לדבר.
‏בסדר, אבל אם זה ‏בנוגע להצגה לכבוד השנה החדשה,
‏הילדים עורכים חזרות מדי יום.
‏מושלם, כי רציתי לעבור איתך על התסריט שלך,
‏אולי להוסיף לו קצת פלפל, ללטש אותו קצת.
‏אני יודעת שאת עסוקה מאוד. אל תדאגי לזה.
‏את בטוחה? כי יש לי כמה רעיונות לסיום.
‏חשבתי על קונפטי... ‏-רוזמרי, אני מסתדרת.
‏אבל אני... ‏-בלי "אבל".
‏אני מסתדרת. סוף פסוק.
‏ביל, יש לך רגע? ‏-בטח, מה העניין?
‏אני רוצה לדעת למה לא שיתפת אותי.
‏אני לא יודע על מה אתה מדבר.
‏בטח שאתה יודע.
‏למה שמרת את העניין של יוסטון בסוד?
‏זה לא משנה.
‏זה משנה לי.
‏אני יודע שיוסטון מושחת כבר שנים, ‏פשוט לא יכולתי להוכיח את זה.
‏היית צריך להגיד לי מלכתחילה.
‏זה היה מסוכן מדי. ‏-ביל, יש לי עבודה לעשות.
‏לא הייתה לי כוונה להניח לאימא שלך ‏לאבד גם בעל וגם בן.
‏זו אינה ההחלטה שלך. ‏-אולי לא.
‏עשית בדיוק את מה שאני הייתי עושה, ג'ק.
‏אני גאה בך על כך.
‏מר קמפבל. שלום.
‏אני רוצה להתנצל ‏אם אמרתי משהו לא בסדר לפני כמה ימים.
‏את לא צריכה להתנצל בפניי.
‏אני רק רוצה שתדע שהבת שלך זקוקה לך מאוד.
‏היא מתגעגעת לאימא שלה.
‏אני יודעת. אבל עדיין יש לכם זה את זה.
‏את לא יודעת איך זה. ‏-לא, אני לא.
‏אבל אני חושבת שלורה מרגישה אשמה ‏על האפשרות שתחזור להיות מאושרת.
‏היא זקוקה לילדות שלה, מר קמפבל.
‏בבקשה, אל תניח למה שקרה לאימא שלה ‏לגזול אותה ממנה.
‏האב הוגאן?
‏שלום, קודי. מה מביא אותך לכאן?
‏גברת סטנטון אמרה שאני יכול ‏לשחק בחוץ לפני ארוחת הערב,
‏אבל אני צריך לדבר איתך.
‏בסדר. על מה? ‏-על אחותי.
‏היא הבטיחה שהיא תבוא לראות אותי ‏בהצגה לכבוד ערב השנה החדשה הערב,
‏אבל מצבה הולך ומחמיר כל הזמן.
‏אני מצטער לשמוע.
‏אתה חושב שתוכל להתפלל למענה?
‏כי לא נראה לי שאני עושה את זה כמו שצריך.
‏אני בטוח שאתה עושה את זה בסדר גמור.
‏אתה כומר, כך שאולי ‏אלוהים מקשיב לך טוב יותר.
‏לא, אלוהים מקשיב לשנינו באותה מידה.
‏ובכן, כשאימא ואבא שלי מתו,
‏הכומר בכנסייה שלנו אמר ‏שאלוהים היה צריך אותם בגן עדן,
‏אבל בקי היא כל המשפחה שנשארה לי.
‏לא יכול להיות שאלוהים ‏צריך אותה יותר ממני, נכון?
‏יש לי רעיון. בוא נעשה את זה יחד.
‏שב.
‏טובים שני קולות מן האחד, נכון?
‏בסדר.
‏אתפלל בכל כוחי. ‏-גם אני.
‏- שנה טובה -
‏אני לא יודעת אם הצלחתי להשפיע ‏על מר קמפבל, אבל ניסיתי.
‏ביום שבו אבא שלי מת, ‏אימא שלי המשיכה כאילו שכלום לא קרה.
‏היא פשוט חייכה, המשיכה בשלה ‏והכינה ארוחת ערב לכולם.
‏לא ראיתי אותה בוכה באותו הערב.
‏זה ודאי היה קשה מאוד.
‏ילדים צריכים זמן להתאבל.
‏הם גם צריכים לדעת ‏מתי מותר להם להמשיך הלאה.
‏אני זוכר שגם אני הרגשתי ‏אשמה על כך שאני שמח.
‏כלומר, במשך זמן רב, חשבתי שאסור לי ליהנות.
‏כמו לורה.
‏וכשאני רואה אותה ואת אבא שלה, ‏אני מבין את זה,
‏וזה מעלה בי זיכרונות רבים.
‏אין לי ספק.
‏אני מצטער. לא התכוונתי להכביד עלייך בזה.
‏ג'ק, אנחנו צריכים להיות מסוגלים ‏לשתף זה את זה בזיכרונות.
‏טובים או רעים.
‏למה שלא נתרכז ביצירת זיכרונות חדשים יחד?
‏ברוכים הבאים, כולם, ‏בפעם הראשונה מני רבות,
‏לחגיגות ערב השנה החדשה המיוחדות שלנו!
‏בהמשך היום נערוך את טקס הקדשת העץ,
‏ואז, בערב, נראה את ההצגה של הילדים,
‏וכמובן, מופע זיקוקים בחצות,
‏אז נאטום את ארגז הזיכרון ל-100 שנים.
‏ועכשיו, ללא עיכובים נוספים, ‏ראש העיר גאוון,
‏אתה מוכן להכריז על המנצח ‏בתחרות האמנות שלנו, בבקשה?
‏חברי הוועדה התדיינו במשך זמן רב,
‏כי כולכם עשיתם עבודה נהדרת,
‏אבל הציור המנצח הוא...
‏"זריחה בהופ ואלי".
‏זה הציור שלי!
‏כל הכבוד!
‏ציירת מהלב, נכון?
‏אימא היא הזריחה שלנו, אבא. ‏היא רוצה שנהיה מאושרים.
‏בסדר.
‏לי? ‏-כן?
‏צריך להזדרז ולסדר את שולחנות הכיבוד.
‏רוזמרי, תירגעי בבקשה, יש לנו הרבה זמן.
‏אני לא יכולה להירגע! ‏אני צריכה שהכול יהיה מושלם בשביל מר וורד.
‏לא הכול צריך להיות מושלם.
‏סיימתי להתקין את המשגרים ‏של הזיקוקים, גברת לה-וו.
‏את צריכה עוד משהו? ‏-למען האמת...
‏היקאם, עשית די והותר. תודה.
‏את צריכה להפסיק לנצל את המסכן הזה.
‏הוא הולך אחרייך לכל מקום כמו כלבלב.
‏זה מגוחך, אני לא מנצלת איש!
‏באמת? את עסוקה כל כך בשימור הרושם,
‏שאני לא בטוח שבאמת אכפת לך ‏מה אמיתי ומה לא.
‏לי קולטר, תחזור בך מיד!
‏לא. לא אחזור בי.
‏כי לפעמים, רוזמרי, החיים הם מעבר להצגה,
‏אבל את נסחפת כל כך בהצגה,
‏שנראה לי שאת שוכחת לפעמים מה באמת חשוב.
‏זה פשוט לא נכון. ‏-לא?
‏אם כך, אכפת לך מה נכון ומה לא.
‏מובן שאכפת לי. ‏-יופי. אם כך, שכנעי אותי.
‏תודה! תודה.
‏נכון מאוד.
‏מר וורד, יש לי וידוי.
‏לא הייתי לגמרי...
‏כנה איתך. ‏-בנוגע למה?
‏ייתכן שחלה אי הבנה.
‏הפרתי כלל קטנטן בתחרות שלך.
‏אני לא באמת...
‏טכנית, אין לי...
‏אין לי... ‏-מה אין לך?
‏בעל. הנה, אמרתי את זה.
‏אין לי בעל. ‏-אין לך?
‏רצית סיפור על ערב שנה חדשה משפחתי בספר,
‏וזה מה שנתתי לך.
‏אבל האמת האמיתית היא שיש לי משפחה.
‏אבל יש משפחות ‏בכל מיני צורות וגדלים.
‏כל האנשים פה, בהופ ואלי, הם המשפחה שלי,
‏ואין משפחה טובה יותר בכל הארץ הזו
‏מזו שיש לי כאן.
‏את חושבת שלא הבנתי את זה בעצמי?
‏למה לא אמרת משהו? ‏-פשוט רציתי לראות מה תעשי.
‏אני מניחה שתבטל את הכתבה על הופ ואלי.
‏אין סיכוי! הכתבה הזו גדולה יותר ‏מ"ערב שנה חדשה משפחתי באזור הספר".
‏העיר הזו היא מקום שבו ‏לאנשים באמת אכפת זה מזה,
‏בכל ימות השנה.
‏זו זווית שתמצא חן מאוד בעיני הקוראים שלי.
‏אם כך, עדיין תצטרף אלינו הערב?
‏לא הייתי מחמיץ זאת בעד שום הון שבעולם.
‏רואה?
‏מה שלום בקי?
‏החום ירד, אבל הדופק שלה חלש.
‏תגידי לי אם משהו ישתנה. ‏-כן.
‏איפה קודי? ‏-הוא אומר לאחותו לילה טוב.
‏הוא לא רצה לעזוב אותה,
‏אבל הזכרתי לו עד כמה ‏היא רוצה שהוא ישתתף בהצגה.
‏אכפת לך לקחת אותו איתך? אני אשאר פה.
‏את בטוחה?
‏אני רוצה להיות איתה.
‏בקי?
‏אני לא יודע אם את שומעת אותי,
‏אבל האב הוגאן ואני ‏התפללנו בשבילך באופן מיוחד,
‏כדי לעזור לך להבריא, ‏כך שאת צריכה להשתדל מאוד, טוב?
‏חבל שאת לא יכולה להשתתף ‏בהצגה לכבוד השנה החדשה.
‏זה לא יהיה אותו הדבר בלעדייך,
‏אבל אני יודע שרצית שאשתתף, ‏ולא אאכזב אותך.
‏אני אוהב אותך, בקי.
‏את האחות הטובה ביותר בעולם.
‏חשבתי שכבר תלך עד עכשיו.
‏אמרתי לך. טוב לי פה, מאט.
‏שמי פרנק. ‏-האב הוגאן.
‏אביגייל רצתה להודיע לך ‏שהיא תישאר בבית עם בקי הערב.
‏בסדר. טוב, אלך לשבת איתה. ‏-לא.
‏היא אמרה שאתה תלך ותיהנה.
‏גם אני רציתי לעזור, ‏אבל אביגייל לא נתנה לי.
‏נתראה שם. ‏-בסדר, נתראה שם.
‏אביגייל מבית הקפה?
‏היא החברה שלך? ‏-זה לא ככה.
‏קלרה!
‏מר יוסט הציע לי את העבודה. ‏-ברכותיי.
‏אתה לא נשאר, ג'סי. ‏-אתה רואה? זו הטעות שלך.
‏תקשיב לי טוב.
‏אני רוצה שתלך עד הבוקר. אתה מבין אותי?
‏מה תעשה לי אם לא, "אבי"?
‏אתה יודע למה אני מסוגל.
‏סליחה.
‏אתה ג'סי פלין? ‏-כן.
‏מישהו השאיר את זה בשבילך. ‏הוא אמר שזה חשוב.
‏- מבוקש, פרס כספי ‏בסך 500 דולרים, מאט לנדרי -
‏אני השנה החדשה. ‏אני מוקירה את העבר וחולמת על העתיד.
‏אני השנה החדשה. ‏אני יצירת אמנות שעוד לא נוצרה.
‏אני השנה החדשה.
‏אני ההבטחה ליופי, תקווה וחסד אלוהי.
‏"חסד מופלא..."
‏"חסד מופלא,
‏מה מתוק הצליל,
‏שהציל אומלל
‏כמוני
‏הייתי אבוד,
‏אך כעת נמצאתי,
‏הייתי עיוור,
‏אך כעת אני רואה
‏הייתי אבוד,
‏אך כעת נמצאתי,
‏הייתי עיוור,
‏אך כעת אני רואה..."
‏בקי!
‏הכינין טיפל בדלקת, לעת עתה.
‏אצטרך לקחת אותה איתי ליוניון סיטי ‏כדי שתוכל לקבל טיפול ראוי.
‏לכמה זמן? ‏-נצטרך לחכות ולראות.
‏מתי נצטרך לצאת לדרך?
‏אם מזג האוויר לא ישתנה, ‏אני רוצה לצאת לדרך מחר.
‏זה נשמע מהר.
‏ככל שאקח אותה לשם מהר יותר, ‏כך היא תחלים מהר יותר,
‏אבל זה ידרוש זמן.
‏גברת סטנטון, את חושבת שקודי ‏יוכל להישאר איתך עד שאחלים?
‏איתי?
‏אני בטוחה שהוא יהיה בסדר אם את תטפלי בו.
‏אבל אני רוצה להיות איתך. ‏-אתה לא יכול.
‏למה לא? ‏-אחותך אינה מבוגרת.
‏המדינה צריכה למנות לך אפוטרופוס.
‏בבקשה?
‏אני מבטיחה שהוא לא יעשה בעיות. ‏-אני נשבע.
‏אעשה כל מה שיגידו לי.
‏טוב, איך אוכל לסרב לזה?
‏טוב, כולם, כמעט חצות. ‏הגיע הזמן למופע הזיקוקים!
‏עשר!
‏תשע!
‏שמונה!
‏שבע!
‏שש!
‏חמש!
‏ארבע!
‏שלוש!
‏שתיים! אחת!
‏שנה טובה!
‏ערב השנה החדשה יכול להיות מושלם יותר?
‏אולי רק במקצת. ‏-איך?
‏ככה.
‏וכך חלפה שנה נוספת ומתחילה שנה חדשה.
‏שנה למשפחה, שנה לאמת,
‏שנה לברכות בלתי צפויות, ושנה לאהבה.
‏תרגום כתוביות: ענת שפירא