Tidligere på When Calls the Heart:
Det er over mellom meg og Charles.
En reporter skal skrive om nyttårsfeiringen...
Med deg i hovedrollen.
Hvis du var sulten burde du ha spurt.
-Hva heter du? -Cody.
-Jeg ser etter en venn. -Ikke skap trøbbel.
Jeg blir her en stund.
Jeg er ikke alltid enig i metodene dine,
men du får jobben gjort.
Det er jo det som er viktig, sant?
Vi har fortsatt skjema å fylle ut,
men det er godt å si at du er tilbake i tjeneste.
Fra og med nå.
Takk for det, Sam.
Jeg tar permisjon en stund.
Ikke bli borte for lenge.
Vi trenger menn som deg.
Bra jobbet.
Bill.
Jeg tror vi må ta oss en prat.
Ikke nå, Jack.
Lee!
Du ser sannelig opptatt ut.
Du skulle bare ha visst.
Det har vel ikke noe med Rosemary og nyttårsfeiringen å gjøre?
Mitt nyttårsforsett er å lære å si nei til den kvinnen.
-Ja, lykke til. -Takk.
Sees.
Rip!
Vær så snill?
Rip. Vær så snill?
Tør jeg spørre?
-Vi gikk på tur. -Og?
Og han jaget etter en kanin og nektet å komme tilbake,
og så datt jeg.
Du kler gjørme.
Dette var favorittskjørtet mitt.
-Jeg tror han bør komme hjem. -Nei.
Å gi opp nå er et tegn på svakhet.
Og han begynner å respektere meg, sant?
Rom ble ikke bygget på en dag.
Kom, gutt!
Gå.
Kom!
Jeg trodde vi skulle møtes hjemme hos dere.
-Vi pusser opp. -Mye å fikse.
Jaså? Hva skjedde?
-Flom. -Brann.
Først en flom...og så brant det.
Dumt det ikke var motsatt.
Flommen kunne ha slukket brannen.
Ja, det har vært et vanskelig år.
Men sånn er det å være nybygger.
Ja.
Og hvor lenge har dere vært gift?
Tja, det har vært en god...
En god stund.
fire år?
Det har gått så fort, det er vanskelig å holde styr.
Jeg ser du ikke bruker giftering, Mrs. LeVeaux?
-Jeg mistet den. -Den repareres.
Det jeg skulle si var at jeg mistet...
...formene mine, til den grad at den må fikses så den passer.
-Hun har tynne fingre. -Ikke tynne, vennen. Slanke.
Det var det jeg mente, slanke. Stemmer.
Du bruker heller ikke ring?
Nei, jeg er allergisk mot gull.
Han får utslett.
Det er litt personlig, synes du ikke, skatten min?
Jeg elsker personlige historier. Jo flere, desto bedre.
Og vi har mye å fortelle, men dårlig tid.
Du må tilbake på jobb...
-Stemmer. -...kjære.
Og vi må skynde oss hvis vi vil ta bilder av solnedgangen.
Klokka er bare 16.
-Du vet hva de sier om morgenstund? -Eller kveldsstund har gull i munn?
-Ikke sant? Ja. -Er du klar?
Laura?
Miss Thatcher, hva gjør du her?
Jeg har med meg en bok. Jeg tenkte vi kunne se i den.
Hva slags bok?
Den er full av malerier av kjente artister, som Harvey Dunn.
Han vokste opp i villmarken, akkurat som deg.
Mange av maleriene hans viser mennesker som jobber hardt,
akkurat som deg og din far.
Hun her ligner på mamma.
Hadde moren din rødt hår?
Hun sa jeg var flink til å tegne.
Hun ville nok ikke at du skulle være trist hele tiden.
Ikke faren din heller.
Kan jeg få beholde denne?
Jeg håpet at du ville det.
Her. La meg vise deg et til.
Så fint det er.
Er Becky i orden?
La henne hvile en dag til, så kan hun være med på nyttårsaften.
-Så bra. -Har du tenkt på hva du skal gjøre?
Med hva da?
Når den lille jenta blir frisk, har du ingen grunn til å holde dem her.
Jeg går ut fra at de har rømt hjemmefra?
-Ja, men... -Da må de plasseres på et hjem.
Jeg synes ikke de burde sendes vekk nå.
Nei. Ikke nå.
Men før eller siden må de det.
Du er nok reporteren fra San Francisco Herald.
Ja. Mike Ward.
Og hvem er du?
Florence Blakeley.
Jeg sitter i nyttårskomiteen,
og vi er så glade for at du kom hit til Hope Valley!
Mr. Ward, der er du.
Det er dumt at Mrs. Blakeley ikke kan ta en prat med oss.
Mrs. Blakeley.
I essayet ditt skrev du:
"Mrs. Blakeley er den som alltid finner en sky på en skyfri himmel."
Har du en kommentar?
-Unnskyld? -Det jeg mente med det var
at Florence her, det er hun
som holder styr på oss.
Vi hadde vært fortapt uten henne.
Så snilt av deg å si. Tror jeg.
Jeg vet du har mye å gjøre, så ikke la oss oppholde deg.
Og du.
Jeg har mye planlagt for oss to, så vi har ingen tid å miste.
I det hele tatt.
Jeg antar Mr. LeVeaux blir med oss?
Mr. LeVeaux?
Er veldig opptatt, og har dessverre ikke tid til å komme.
Har du sett vanntårnet vårt?
-Hvorfor skulle jeg ha lyst til det? -Det er imponerende.
Alt det vannet,
i et tårn.
-Har du sett Becky eller Cody? -Nei.
Becky skal jo være i senga.
Hun er ikke på loftet, ikke Cody heller.
Jack!
Det er Becky og Cody. Jeg tror de har rømt.
-Når da? -Jeg vet ikke.
Flere timer siden.
-De kan ikke ha kommet langt til fots. -Becky skulle vært i senga.
Jeg går nordover, mot elva.
-Hva om de ikke gikk den veien? -Se om Lee kan avse et par menn.
Si at de må gå sørover mot Buxton. Gå.
Bill!
Jeg trenger hjelp.
-Med hva da? -Jeg sier det på veien.
La meg hjelpe deg.
Tror du mannen som eier dette stedet ser etter hjelp?
Er du ute etter en jobb?
Kanskje, hvis riktig mulighet byr seg.
De sier Mr. Yost trenger en sjåfør.
Det betaler nok ikke mye, men du finner ham der inne.
Tusen takk, Miss...?
Stanton.
Har du ikke et fornavn?
Clara.
Pent navn til en pen jente.
-Hvor lenge skal du være på perm? -Vet ikke.
Blir nok ikke lenge.
Det ser forlatt ut.
Gitt at de er til fots, så beveger de seg raskt. Forslag?
Vi går nordover.
-Jeg orker ikke mer. -Jo, da!
Vi kan gjemme oss i gruven til i morgen.
Kom.
De må ha funnet ly.
Gruven.
-Det begynner å bli sent. -Ikke vær redd.
Jack og Bill finner dem.
Det var trygt for dem her. Hvorfor rømte de?
Jeg vet ikke.
Men de har vært på egenhånd før, de kommer til å klare seg.
Becky er så syk. Hun burde ikke være ute i kulda.
Abigail,
det kommer til å gå fint.
Måtte Gud høre deg og lytte.
-Kom. -Gå uten meg.
Du kan ikke gi opp.
-Pappa sa at vi aldri gir opp. -Da må du stå på for oss begge.
Kom!
Gå, hvis ikke er du død for meg.
-Jeg drar ikke uten deg. -Gå!
Her!
Becky sover.
Jeg skal høre om dr. Burns kan komme.
-Skulle ikke du ut med Jack? -Han forstår. Vi kan gå ut i morgen.
Er jeg i trøbbel?
Nei, vennen, du er ikke det, men jeg vil vite hvorfor du rømte.
Jeg hørte deg og legen. Du skulle sende oss tilbake.
Jeg vet at dette er vanskelig å forstå,
men du må nødt til å tro.
Du må vite i hjertet ditt at Gud våker over deg,
og uansett hva, så har han en plan for deg,
selv om du ikke vet hva planen er.
Har han en plan for deg?
Ja. Men vil du vite en hemmelighet?
Av og til
har jeg vært veldig trist og veldig redd, akkurat som deg.
-Rømte du? -Jeg hadde lyst.
Men jeg husket at det er en grunn til at ting skjer,
og uansett årsak, så er du og Becky her med meg,
og her skal dere bli værende
før søsteren din er frisk igjen. Det er et løfte
fra meg til deg. Uansett hva alle andre sier.
-Til og med dr. Burns? -Ja, til og med ham.
Hickam.
Inspektør Avery. Godt å se deg på frifot.
Det er godt å bli sett.
Jeg hører du har tatt permisjon fra politiet.
Det stemmer.
Kanskje vi kan ta oss en prat om planene dine fremover.
Selskapet mitt vokser.
Jeg kan ha bruk for en mann med dine talenter.
Så snilt.
Men jeg skal ikke avgjøre noe ennå.
Tenk på det.
Mine herrer.
Får jeg sitte med dere?
Faktisk skulle jeg til å gå.
Rosemary har gitt meg masse å gjøre før nyttårsaften.
Jeg må finne ut hvordan jeg kan tenne
fem dusin raketter, samtidig, uten å brenne ned byen.
Mr. Coulter?
Jeg har laget et forslag til fyrverkeriet,
-hvis du er interessert? -Gjør du aldri noe annet?
Det går fint.
Unnskyld oss. Vis meg tegningen.
Kom. Jeg skal ta en titt.
Jeg hørte hva som skjedde med Houston.
-Jeg jobbet lenge med den saken. -Jeg husker det.
-Jeg tenkte... -Jeg har tenkt...
Deg først.
Som du forstår, hadde jeg mye tid til å tenke da jeg satt i fengsel.
Fikk litt perspektiv.
Nora,
hvis jeg såret deg er jeg lei for det. Det vil jeg at du skal vite.
Samme her.
Sannheten er, jeg var ikke real mot deg.
Eller mot oss.
Folk handler feil, og noen ganger er det ingenting noen kan gjøre,
annet enn å gi slipp og å tilgi.
-Mener du virkelig det? -Du hadde rett.
Det var sønnen vår jeg ikke kunne gi slipp på, så jeg holdt fast på deg.
Vi trenger en ny start. Begge to.
Godt nyttår, Bill.
Godt nyttår, Nora.
Er du varm nok?
Hvis du trenger et ekstra pledd, si ifra.
God natt.
Mrs. Stanton?
Mamma pleide å sitte med meg mens jeg ba kveldsbønnen.
Vil du ha meg her?
Du kan begynne.
Kjære Gud, velsign Cody og pass på ham.
La ham vite hvor glad du er i ham og at du alltid våker over ham.
Og Gud velsigne mamma og pappa som er med englene i himmelen nå,
og vær så snill å gjøre Becky frisk. Amen.
-Amen. -Å, jeg glemte det nesten.
Gud velsigne Mrs. Stanton også,
og si at mamma ikke må være redd lenger fordi jeg har noen til å passe på meg nå.
Amen. Igjen.
God natt.
Skal vi begynne?
-Kommer ikke Rosemary? -Hun sa vi kunne begynne uten henne.
Hun er veldig opptatt med den reporteren. Det noe som ikke stemmer der.
Mr. Ward spurte etter Mr. LeVeaux.
Det blir en interessant artikkel.
Alt til sin tid.
Vi har mottatt utrolig mange ting til minneboksen.
Kunngjøringen fra bystyret
som endret byen navn til Hope Valley.
En bibel fra vår nye kirke.
Et skolebilde av barna.
En oppskrift fra Mrs. Jackson på klapperslange- og leverpai.
Jeg tror vi kan "miste" den.
Richard Manning ga oss munnspillet sitt, men jeg vet ikke om vi burde ta imot.
-Har du hørt ham spille? -Det har jeg.
Kanskje det burde begraves.
Miss LeVeaux ga oss et eksemplar av Grunnleggerdagen-skuespillet hun skrev,
et teaterprogram fra The Warbling Wren,
et opptak av hennes versjon av "Let Me Call You, Sweetheart",
og eksemplarer av alle spaltene hennes.
Ja, og kimonoen hennes fra The Mikado.
Kanskje vi burde begrense antall bidrag.
Bare hvis du sier det til henne.
Jeg må innrømme at jeg var skeptisk til alt dette styret,
men jeg tror vi trenger det.
Nyttårsaften kan være en ensom høytid.
Ikke i år.
Ingen trenger å være alene.
Det er derfor jeg er så glad i Hope Valley.
Skål for gamle venner og et nytt år.
Hør, hør.
-Så du vil spise middag med meg? -Ja, jeg gleder meg.
Så bra.
Hyggelig å se at du interesserer deg for Nora.
-Noen må jo det. -Du forsvant fra livet hennes før.
Unnskyld, men synes du at det er du
som burde bekymre deg for Nora, gitt hvordan du har behandlet henne?
Pass deg, Henry.
Si meg, har du lurt på hvordan politiet visste at du var her
og jobbet på en sak som ikke lenger var åpen?
Det plager deg nok noe verre at jeg ble helt frikjent.
Houston har høytstående venner.
Jeg hadde sovet med et våpen under puta, var jeg deg.
Eller ikke sovet i det hele tatt.
Se hva jeg har laget til deg.
Grytesteik.
Det er kjempegodt.
Jeg lagde den selv.
Ser du?
Nam, nam, nam!
Hvordan kan jeg få kontakt med deg?
Tillat meg.
Gamle venn, du og jeg må ta oss en alvorsprat.
Jeg vet dette er vanskelig.
Det har bare vært meg og deg.
To gamle ungkarer, vi har ledd og klødd oss,
gått rundt i undertøyet.
Men det er snart et nytt år.
Det kan hende det ikke bare blir oss to lenger.
Så du må slutte å plage Miss Thatcher.
Hun kan ikke leke med ball slik som deg, og hun jager ikke ekorn.
Men hun lukter godt.
Og hun betyr mye for meg, så hun må bety mye for deg også, ok?
Flink bisk.
-Dette er for mye! -Langt ifra. Sett deg.
Ingen har behandlet meg slik på lenge.
Du fortjener å alltid bli behandlet slik.
Du har alltid vært en gentleman.
Det er mer enn et par folk her som vil si seg uenig i det.
De kjenner deg ikke.
Apropos gamledager,
jeg lurte på
om det var en sjanse for at ting kunne bli som før mellom oss.
Det er jo nyttår.
Jeg har gjort det helt slutt med Bill.
Så interessant.
Det var nødvendig. Men jeg trenger tid, Henry.
Jeg prøver ikke å gjøre meg til.
Jeg trodde ikke du gjorde deg til.
Jeg vil bare at du skal vite at jeg er her for deg,
hva enn du avgjør.
-Utmerket runde, mine herrer. -Dr. Burns!
Det er Becky. Hun har høy feber.
-Har hun vært ute av senga igjen? -Nei.
Kom.
Det går fint. Alt er i orden.
-Hvordan går det med henne? -Likt.
Ta disse. Ta dem.
Vi må senke feberen.
Jeg trenger kalde omslag og hent litt is om dere kan finne det.
Det at feberen plutselig gikk opp betyr at infeksjonen skyldes en parasitt.
Hvis bare jeg hadde sett det,
men symptomene var ikke entydige, jeg trodde det var influensa.
Det er ikke din skyld.
Jeg har gitt henne en tinktur av kinin.
Vi må vente og se hva som skjer.
Hva skjedde?
Jeg kan ikke tegne meningen med nyttår.
Jo, det kan du.
Tenk på hva nyttår betyr for deg, i hjertet ditt.
Pappa sier at alle år er like.
Alt er det samme. Ingenting endrer seg.
Jo, hvis du vil at det skal.
Hva vil du at skal være annerledes neste år?
Jeg vil at vi skal bli glade igjen.
Så tegn det.
-Elizabeth. Hvordan går det med Laura? -Jeg vet ikke.
Da moren døde, fjernet faren all glede fra livene deres. Nå jobber de bare.
Du er flink til å endre folks perspektiv.
Endringen kommer fra dem, ikke fra meg.
Elizabeth. Så godt at jeg fant deg.
God ettermiddag, Rosemary.
Vi må ta en prat.
Ok, men hvis det handler om nyttår, så øver barna hver dag.
Perfekt! Fordi jeg ville gå over manuset ditt med deg.
Kanskje gjøre det litt mer spennende. Litt bedre.
Du er opptatt. Ikke tenk på det.
Er du sikker? Jeg har noen ideer til avslutningen.
-Jeg tenker konfetti... -Jeg har det under kontroll.
-Men... -Nei. Det er tatt hånd om.
-Har du et øyeblikk? -Ja. Hva er det?
Jeg vil vite hvorfor du stengte meg ute.
-Jeg vet ikke hva du mener. -Jo, da.
Hvorfor sa du ikke noe om Houston?
-Det har ikke noe å bety. -Jo, for meg, så.
Jeg har visst om Houston i flere år, men hadde ikke bevis.
-Du burde sagt noe. -Det var for farlig.
Det er jobben min.
Moren din kan ikke miste både mannen og en sønn.
-Det er ikke opp til deg. -Kanskje ikke.
Du gjorde det jeg ville gjort.
Jeg er stolt av deg.
Mr. Campbell! Hallo.
Jeg vil be om unnskyldning hvis jeg fornærmet deg forleden.
Du trenger ikke å unnskylde.
Jeg vil bare at du skal vite at datteren din trenger deg.
Hun savner moren sin.
Jeg vet det. Men dere har fortsatt hverandre.
Du vet ikke hvordan det er.
Nei.
Men jeg tror Laura føler skyld hver gang hun blir glad.
Hun trenger barndommen sin.
Ikke la det som skjedde med moren ta den fra henne.
Pastor Hogan?
Hva gjør du her?
Mrs. Stanton sa at jeg kunne leke utenfor før middag,
men jeg må snakke med deg.
Om hva da?
Søsteren min.
Hun lovet at hun skulle se meg fremføre under seremonien i kveld,
men hun blir bare sykere.
Det var trist.
Kan du be for henne? Jeg tror ikke at jeg gjør det riktig.
Det gjør du nok.
Du er pastor, kanskje Gud lytter mer til deg.
Gud lytter likt til oss begge.
Da mamma og pappa døde,
sa pastoren i kirka vår at Gud trengte dem i himmelen,
men Becky er alt jeg har igjen.
Gud trenger henne vel ikke mer enn jeg?
Jeg har et forslag. Vi kan be sammen.
Sett deg.
To stemmer er bedre enn én, sant?
-Jeg skal be skikkelig hardt. -Det skal jeg også.
Jeg vet ikke om Mr. Campbell hørte meg, men jeg prøvde.
Den dagen pappa døde, fortsatte mamma som vanlig.
Hun smilte, levde videre, lagde middag til alle.
Jeg så henne ikke gråte.
Det må ha vært tøft.
Barn trenger tid til å sørge.
De trenger også å vite at det er greit å leve videre.
Jeg husker at jeg følte meg skyldig hvis jeg var glad.
Jeg trodde ikke at det var greit at jeg hadde det gøy. Akkurat som Laura.
Og når jeg ser henne og faren hennes, så forstår jeg dem.
Det vekker mange minner.
Så klart.
Beklager.
Jeg vil ikke tynge deg med dette.
Vi må kunne dele minnene våre med hverandre.
Gode som dårlige.
At ikke vi fokuserer på å lage nye minner sammen?
Velkommen, alle sammen, til den første av mange nyttårsfeiringer.
Senere i dag skal vi innvie treet,
og i kveld har barna noe å fremføre,
i tillegg til fyrverkeri ved midnatt
hvor minneboksen skal forsegles i 100 år.
Så nå, borgermester Gowen,
kan du kunngjøre vinneren av tegnekonkurransen vår?
Komiteen måtte tenke seg nøye om fordi alle gjorde slik en flott jobb,
men vinneren er "Soloppgang over Hope Valley".
Det er min tegning!
Du tegnet fra hjertet, ikke sant?
Mamma er soloppgangen vår.
Hun vil at vi skal være glade.
-Lee? -Ja.
Vi må skynde oss hvis vi skal rekke å dekke bordet.
Slapp av. Vi har nok av tid.
Jeg kan ikke slappe av. Alt må være perfekt for Mr. Ward.
Alt trenger ikke å være perfekt.
Jeg er ferdig med å gjøre klart til fyrverkeriet.
Var det noe mer?
-Faktisk... -Hickam, du har gjort nok. Takk.
Du må slutte å utnytte ham.
Han følger etter deg som en valp.
Latterlig! Jeg utnytter ikke noen!
Jaså?
Du er så opptatt med å opprettholde fasaden
at jeg ikke er sikker på om du bryr deg om hva som er sant.
Lee Coulter, trekk det tilbake.
Nei, det skal jeg ikke.
Fordi, noen ganger handler livet om mer enn forestillingen.
Men du, du blir så opphengt i å opptre at jeg tror du glemmer hva som er viktig.
-Det er ikke sant. -Sannheten?
Så du bryr deg om sannheten?
-Selvsagt. -Bra.
Så overbevis meg.
Det stemmer.
Mr. Ward, jeg har noe å innrømme.
Jeg har ikke akkurat vært...
...ærlig med deg.
-Om hva det? -Det kan ha skjedd en misforståelse.
Jeg tøyde en bitteliten regel i konkurransen.
Jeg er ikke...
Teknisk sett, har jeg ikke...
Jeg har ikke...
Hva da?
En ektemann.
Der. Nå er det sagt.
-Jeg har ikke en ektemann. -Ikke?
Du ville ha en historie om en nybyggerfamilie, så jeg ga deg det.
Men sannheten er,
jeg har en familie.
Men familier kommer i alle ulike former.
Alle menneskene her i Hope Valley er min familie.
Det finnes ingen bedre familie enn den jeg har rett her.
Det skjønte jeg med en gang.
Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg ville bare se hva du ville gjøre.
Jeg antar at du dropper historien om Hope Valley?
Langt ifra!
Denne historien er større enn "En nybyggerfamilies nyttår".
Denne byen er et sted hvor folk bryr seg om hverandre, året rundt.
Det er noe leserne mine kommer til å elske.
Så du kommer i kveld?
Aldri om jeg går glipp av det.
Ser du?
-Hvordan går det med Becky? -Feberen gikk ned, men pulsen er svak.
Si ifra om noe endrer seg.
Hvor er Cody?
Han sier god natt til søsteren.
Han ville ikke dra fra henne, men jeg minnet ham på
at hun ville at han skulle fremføre.
Kan du ta ham med deg? Jeg blir her.
Er du sikker?
Jeg vil være hos henne.
Jeg vet ikke om du kan høre meg,
men pastor Hogan og jeg ba om at du skulle bli frisk,
så du må prøve, ok?
Jeg skulle ønske du kunne komme å se på meg.
Det blir ikke det samme uten deg, men jeg vet at du ville at jeg skulle,
så jeg skal ikke skuffe deg.
Glad i deg. Du er verdens beste søster.
Jeg trodde du skulle dra.
Jeg sa jo at jeg likte meg her, Matt.
Jeg heter Frank.
Pastor Hogan.
Abigail ville at jeg skulle si at hun blir hjemme med Becky i kveld.
Ok. Jeg går og sitter med henne.
Nei, hun sa du burde gå og kose deg.
Jeg ville også hjelpe, men Abigail nektet.
-Sees. -Ok. Vi sees.
Fra kafeen?
-Er hun kjæresten din? -Det er ikke sånn.
Clara!
Mr. Yost tilbød meg jobben.
Gratulerer.
Du skal ikke bli her, Jesse.
Der tar du feil.
Hør på meg.
Du må dra i morgen tidlig. Er det forstått?
Og hvis ikke, pastor?
Du vet hva jeg er i stand til.
Unnskyld?
Heter du Jesse Flynn?
Ja.
En mann kom med dette til deg. Sa det var viktig.
ETTERLYST DUSØR: $ 500
Jeg er Det nye året. Jeg verner om fortiden og drømmer om fremtiden.
Jeg er Det nye året.
Jeg er et kunstverk som ennå ikke er skapt.
Jeg er Det nye året. Jeg er et løfte om skjønnhet, håp og Guds nåde.
O, nåde...
O, nåde stor
Og underfull
Som fant meg i min synd
Så svak jeg var
Men ved Guds ord
Jeg ser
Som før var blind
Så svak jeg var
Med ved Guds ord
Jeg ser
Som før var blind
Kininen tok hånd om infeksjonen, enn så lenge.
Hun må bli med meg til Union City så hun kan bli helt frisk.
-Hvor lenge da? -Vi må vente og se.
-Når må vi dra? -Hvis været holder, vil jeg dra i morgen.
Så raskt.
Jo før, desto bedre.
Men det kommer til å ta tid.
Mrs. Stanton, kan Cody bo hos deg til jeg blir frisk?
Med meg?
Jeg vet han klarer seg hvis du passer på ham.
Men jeg vil være hos deg.
-Du kan ikke det. -Hvorfor ikke?
Søsteren din er ikke voksen.
Staten må utnevne en verge for deg.
Vær så snill?
Jeg lover at han skal oppføre seg.
Ti kniver i hjertet.
Jeg skal gjøre som jeg blir fortalt.
Hvordan kan jeg si nei til det?
Ok, alle sammen! Det er snart midnatt! Tid for fyrverkeri!
Ti!
Ni!
Åtte!
Syv!
Seks!
Fem!
Fire!
Tre!
To!
Én!
Godt nyttår!
Kunne dette ha vært mer perfekt?
Kanskje litt.
Hvordan da?
Slik.
Og med det er nok et år over og et nytt har begynt.
Et år for familie,
et år for sannhet,
et år for uventede velsignelser
og et år for kjærligheten.
Norske tekster: Lise McKay