Tidigare i When Calls the Heart:
Det är över med Charles, en gång för alla.
De skickar en reporter för att skriva om nyår...
Med dig i huvudrollen.
Om du var hungrig kunde du ha frågat.
-Vad heter du? -Cody.
-Jag söker en vän. -Jag vill inte ha problem.
Jag stannar nog ett tag.
Jag gillar inte alltid dina metoder...
...men på något sätt får du jobbet gjort.
Det måste väl vara det som räknas?
Det är en del pappersarbete kvar,
men det är mitt nöje att meddela att du är återinsatt i tjänst.
Med omedelbar verkan.
Jag uppskattar det, Sam.
Jag tar ledigt ett tag från och med nu.
Låt det inte dröja för länge bara.
Vi behöver sådana som du.
Bra jobbat.
Bill.
Jag tror vi behöver prata.
Inte nu, Jack.
Lee!
-Hej! -Du ser ut att ha fullt upp, min vän.
Du har inte en aning.
Har det möjligtvis med Rosemary och nyårsfirandet att göra?
Mitt nyårslöfte är att lära mig säga "nej" till den kvinnan.
-Lycka till med det. -Tack.
-Vi ses senare. -Vi ses.
Rip!
Snälla?
Vågar jag ens fråga?
-Vi gick på promenad. -Och?
Och han jagade en kanin genom leran vid dammen och vägrade komma,
och jag halkade och föll.
Du är snygg i fläckigt.
Det här var min favoritkjol.
-Jag tror att det räcker nu. -Nej.
Att ge upp vore ett tecken på svaghet.
Och han har precis börjat respektera mig, okej?
Rom byggdes inte på en dag.
Kom nu, pojken!
Gå.
Kom nu!
Jag trodde vi skulle göra intervjun hemma hos er.
-Vi renoverar. -Ja, massor med reparationer.
Jaså? Vad har hänt?
-Översvämning. -Brand.
Först översvämning... och sen en brand.
Tyvärr var det inte tvärtom.
Översvämningen kunde ha släckt elden.
Ja, det har varit ett... Ett väldigt tufft år.
Men så är det att leva i nybyggarland.
Ja, det är det.
Och hur länge har ni varit förenade i det äkta ståndet?
Ja, det är ett tag...
-Ja. -Ett ganska bra tag.
-Fyra år? -Ja.
Det har gått så snabbt så man knappt har märkt av det.
Jag ser att du inte bär vigselring, mrs LeVeaux?
-Jag har tappat den. -Den lagas...
Vad jag menar är att jag har tappat...
...så mycket vikt att den måste tas in så den passar.
-Hon har beniga fingrar. -Inte beniga, hjärtat. Slanka.
Ja, just det. Slanka. Precis.
Och du bär inte heller ring, mr LeVeaux?
Nej. Jag... Jag är allergisk mot guld.
Han får utslag.
Lite väl personligt, inte sant, gullsnuttan?
Jag älskar personliga historier. Ju fler, desto bättre.
Och vi har så många, men tiden är knapp.
Du måste tillbaka till jobbet...
-Just det. -...älskling.
Och vi får skynda oss om vi ska fotografera solnedgången.
Klockan är bara 16.00.
-Som de säger, "tidigt uppe..." -För att se solnedgången.
-Visst? Ja. -Ska vi?
Laura?
Fröken, vad gör du här?
Jag tog med mig en bok.
Jag tänker vi kunde titta i den tillsammans.
Vad då för slags bok?
Den är full med målningar av kända konstnärer, som Harvey Dunn.
Han växte upp i nybyggarland, precis som du.
Och många av hans verk handlar om hårt arbetande människor,
som du och din pappa.
Den här damen ser ut som mamma.
Hade din mamma rött hår?
Hon sade att jag var bra på att rita.
Hon skulle nog inte vilja att du är ledsen hela tiden.
Eller att din pappa är ledsen heller.
Får jag behålla den här?
Jag hoppades att du skulle vilja det.
Här. Jag ska visa dig en annan.
Den är fin.
Hur mår Becky?
En dags vila till så bör hon vara på fötter till nyårsafton.
-Det var goda nyheter. -Har ni funderat på vad ni ska göra?
Göra med vad?
När flickan har tillfrisknat finns det ingen anledning att de stannar här.
De är rymlingar, inte sant?
-Ja, men... -De behöver placeras i ett hem.
Jag tycker inte att de ska någonstans just nu.
Inte just nu.
Men förr eller senare måste det ske.
Du måste vara reportern från San Francisco Herald.
Det stämmer. Mike Ward.
Och vem är ni?
Florence Blakeley.
Jag sitter i nyårskommittén
och vi är så glada att du är här på besök i Hope Valley!
Mr Ward, där är du ju.
Så synd att mrs Blakeley inte kan stanna och prata med oss.
Mrs Blakeley.
I din uppsats skrev du:
"Mrs Blakeley har en förmåga att se det negativa i allt."
Har du någon kommentar?
-Ursäkta? -Jag menade bara...
...att Florence här är den som håller oss alla på rätt köl.
Vi skulle vara strandade utan henne.
Det var fint sagt av dig. Tror jag.
Jag vet att du måste arbeta hårt, raring, så låt oss inte uppehålla dig.
Och du.
Jag har en fullspäckad dag planerad för oss två, så vi har ingen tid över.
Över huvud taget.
Och mr LeVeaux kommer att göra oss sällskap?
Mr LeVeaux?
Han är väldigt upptagen. Tyvärr är han fullbokad.
Har du sett vårt vattentorn?
-Varför skulle jag vilja se det? -Det är imponerande.
Allt vatten.
I ett torn.
-Har du sett Becky eller Cody? -Nej.
Becky får inte gå upp ur sängen.
Hon är inte där uppe och inte Cody heller.
Det är Becky och Cody. De verkar ha rymt.
-För hur längesen? -Vet inte. Det kan vara timmar.
Om de går till fots har de inte kommit långt.
Becky får inte gå ut.
Jag letar norrut, mot floden. Det var därifrån de kom.
-Tänk om de inte gick ditåt? -Jag ber Lee avvara några man.
De får leta söderut mot Buxton. Gå.
Bill!
Jag behöver din hjälp.
-Med vad? -Jag förklarar på vägen.
Låt mig hjälpa dig.
Tror du att gamlingen där inne behöver någon extra hjälp?
Letar du efter jobb?
Kanske, om rätt tillfälle uppenbarar sig.
Jag har hört att mr Yost behöver en chaufför.
Det är inte så bra betalt, men han är där inne om du vill fråga.
Tack så mycket, miss...
Stanton.
Har du inget förnamn?
Jag heter Clara.
Fint namn på en fin flicka.
Hur länge tänker du vara ledig?
Jag har inte bestämt mig.
Känner jag dig rätt blir det inte länge.
-Det ser övergivet ut. -Cody?
Becky?
För att gå till fots är de snabba. Några idéer?
Vi fortsätter norrut.
-Jag klarar det inte. -Jo, det gör du!
Om vi tar oss till gruvan, kan vi gömma oss till i morgon.
Kom igen.
De måste ha sökt skydd.
Gruvan.
Det börjar bli sent.
Oroa dig inte.
Jack och Bill hittar dem.
De var trygga här.
Varför rymde de?
Jag vet inte.
Men de har klarat sig själva förut, inget kommer att hända dem.
Becky är så sjuk, hon borde inte vara ute i kylan.
Abigail...
...de klarar sig.
Jag hoppas att Gud hör dig.
-Kom igen, Becky! -Fortsätt utan mig.
Du får inte ge upp nu.
-Pappa sade att vinnare aldrig ger upp. -Då får du vara vinnaren.
-Okej? -Cody! Becky!
Kom igen!
Gå, annars pratar jag inte med dig igen.
-Jag går inte utan dig. -Gå!
Här borta!
Becky sover.
Jag ska se om dr Burns kan komma sen.
-Skulle du inte träffa Jack ikväll? -Han förstår. Jag träffar honom i morgon.
Ligger jag risigt till?
Nej, raring, det gör du inte, men jag vill ändå veta varför ni rymde.
Jag hörde dig och doktorn. Du tänkte skicka bort oss.
Jag vet att det är svårt att förstå...
...men du måste ha förtröstan.
Du måste veta i ditt hjärta att Gud vakar över dig,
och oavsett vad som händer, har han en plan,
även om du inte vet vad den planen är.
Har han en plan för dig också?
Ja. Men vill du veta en hemlighet?
Det har funnits tillfällen
då jag har varit väldigt ledsen och väldigt rädd, precis som du.
-Rymde du? -Jag ville det.
Men jag mindes att allt händer av en anledning...
...och oavsett vad anledningen är så är du och Becky här hos mig nu...
...och ni ska ingenstans förrän din syster är på fötter och frisk igen.
Och det är ett löfte från mig till dig, oavsett vad någon säger.
-Till och med dr Burns? -Till och med dr Burns.
Hickam.
Kommissarie Avery.
Trevligt att se dig i rörelse igen.
Trevligt att bli sedd.
Jag hörde att du tog ledigt från ridande polisen.
Det stämmer.
Vi kanske kunde sitta ner och prata om ditt nästa drag.
Mitt företag expanderar.
Jag skulle behöva en man av din kaliber efter nyår.
Det var väldigt vänligt.
Jag fattar inga beslut riktigt än.
Fundera på saken.
Mina herrar.
Får jag göra er sällskap?
Jag skulle precis gå.
Rosemary har gett mig en lista på allt inför nyår.
Jag ska lista ut hur man skjuter iväg
fem dussin romerska ljus samtidigt utan att bränna ner stan.
Ursäkta, mr Coulter?
Jag har ritat upp hur vi kan avfyra fyrverkerierna,
-om du vill titta? -Gör du inget annat?
Det är okej.
Ursäkta oss. Får jag se ritningarna.
Vi går och tittar.
Jag hörde vad som hände med kommissarie Houston.
-Jag arbetade länge med det fallet. -Jag vet.
-Jag tänkte... -Jag har tänkt...
-Du först. -Okej.
Som du förstår hade jag mycket tid att fundera när jag satt i fängelse.
Jag fick lite perspektiv.
Nora, jag är så ledsen om jag sårade dig.
-Jag vill att du ska veta det. -Jag är också ledsen.
Sanningen är den att jag har varit orättvis mot dig.
Mot oss.
Alla begår misstag, och ibland kan man inte göra något åt det,
annat är att förlåta och gå vidare.
Menar du verkligen det?
Du hade rätt.
Jag kunde inte släppa taget om vår son, så jag höll fast vid dig istället.
Det är dags att börja om.
För oss båda.
Gott nytt år.
-Är du varm nog? -Det är bra.
Om du behöver en extra filt får du säga till.
-Okej. -God natt.
Mrs Stanton?
Min mamma brukade stanna tills jag hade bett aftonbönen.
Vill du att jag stannar?
Du får börja.
Käre Gud, välsigna Cody och gör honom trygg.
Låt honom veta hur mycket du älskar honom och att du vakar över honom.
Och Gud, välsigna mamma och pappa som är änglar i himlen,
och snälla gör Becky frisk. Amen.
-Amen. -Åh, jag glömde nästan.
Gud välsigne mrs Stanton också.
Och hälsa mamma att inte oroa sig mer, för det är någon som tar hand om mig nu.
Amen. Igen.
Gonatt.
God natt.
Ska vi börja?
-Kommer inte Rosemary? -Hon sade att vi kunde börja utan henne.
Hon är så upptagen med den där reportern.
Om du frågar mig så är det något som inte stämmer där.
Mr Ward frågade efter mr LeVeaux.
Det lär bli en intressant artikel.
Okej, då börjar vi.
Vi har fått många bidrag till minneslådan.
Vi har kommunfullmäktiges deklaration om stadens namnbyte till Hope Valley.
En Bibel från vår nya kyrka.
Ett skolfotografi på barnen.
Ett recept från mrs Jackson på orm- och leverpaj.
Jag tror vi kan tappa bort den.
Richard Manning lämnade in sitt munspel, men jag vet inte om vi ska ta med det.
-Har någon hört honom spela? -Ja, jag.
Det kanske är bra om det begravs i hundra år.
Miss LeVeaux har lämnat in en kopia av grundardagsmanuset hon skrev,
ett program från hennes roll i The Warbling Wren,
en inspelning av hennes tolkning av "Let Me Call You, Sweetheart"
och alla hennes tidningskolumner.
Åh, och hennes kimono från The Mikado.
Vi kanske ska begränsa antalet bidrag.
Om du erbjuder dig att berätta det för henne.
Jag måste erkänna att jag var skeptisk till det här nyårsspektaklet,
men jag tror att vi behöver det.
Nyår kan vara en sådan ensam högtid.
Inte i år.
Ingen behöver vara ensam.
Det är det som gör Hope Valley så speciellt för mig.
För gamla vänner och ett nytt år.
-Skål för det. -Skål.
-Så du äter middag med mig då? -Det ser jag fram emot.
Mycket bra.
Så trevligt att du intresserar dig för Noras välbefinnande.
Någon borde göra det.
Du har svikit henne förr.
Ursäkta, men tycker du att du är rätt person
att uttala dig om Nora, med tanke på hur du behandlade henne?
Ta det lugnt, Henry.
Säg mig, har du funderat på hur ridande polisen kunde veta var du var
och att du arbetade med ett fall som antogs vara avslutat?
Det måste verkligen reta dig att jag friats från alla misstankar.
Houston har väldigt högt uppsatta vänner.
Om jag vore du skulle jag sova med en pistol under kudden.
Faktum är att jag nog inte skulle sova alls.
Okej, Rip.
Titta vad jag har gjort till dig.
Köttstek.
Den är verkligen god.
Jag har lagat den själv.
Ser du?
Mums!
Hur ska jag göra för att nå fram till dig?
Tillåt mig.
Gamle gosse, det är dags att du och jag har ett förtroligt samtal.
Jag vet att det är svårt för dig.
Hittills har det bara varit du och jag.
Två gamla ungkarlar med sina egna rutiner, som skrattat och kliat oss
och hasat runt i långkalsonger.
Men snart är det nyår.
Det kanske inte är bara vi två längre.
Så du måste sluta vara så hård mot miss Thatcher.
Hon kan inte leka som du, och hon är usel på att jaga ekorrar.
Men hon luktar gott.
Och hon betyder ganska mycket för mig.
Så hon bör betyda mycket för dig också, okej?
Duktig pojke.
-Det här är för mycket! -Inte alls. Varsågod och sitt.
Ingen har behandlat mig så här på väldigt länge.
Du förtjänar att bli behandlad så här hela tiden.
Du har alltid varit en gentleman.
De finns folk i den här staden som skulle säga emot dig nu.
De känner dig inte som jag gör.
På tal om svunna tider...
...så undrar jag om
det finns en chans att vi kan gå tillbaka till hur det var mellan oss förut.
Nu när det är nyår och allt.
Jag har brutit helt med Bill.
Det var intressanta nyheter.
Det var tvunget, men jag behöver tid, Henry.
Jag försöker inte spela svår, men jag har saker att reda ut.
Jag tror inte att du spelar svår.
Jag vill bara att du ska veta att jag finns här,
oavsett vad du bestämmer dig för.
-Utmärkt match, mina herrar. -Dr Burns!
Det är Becky. Hon är brännhet.
-Har hon varit ur sängen igen? -Nej, hon mådde bra för en timme sen.
Kom.
Det är ingen fara. Allt ordnar sig.
-Hur är det med henne? -Ingen förändring.
Ta de här. Ta dem.
Vi måste få ner febern snabbt.
Jag behöver kylkompresser, och hämta is om det finns.
Det plötsliga feberutbrottet tyder på en infektion orsakad av en parasit.
Jag borde ha sett det tidigare,
men symptomen var för otydliga, jag trodde det var influensa.
Du kunde inte veta.
Jag har behandlat henne med kinin.
Vi får vänta och se vad som händer.
Laura, vad hände?
Jag vet inte hur man ritar nyårsanda.
Jo, det vet du.
Tänk på vad nyår betyder för dig, i ditt hjärta.
Pappa säger att alla år är likadana.
Det är ingen skillnad.
Inget förändras.
Det kan göra det om du vill.
Vad skulle du vilja göra annorlunda på det nya året?
Jag vill att vi ska vara lyckliga igen.
Då är det det du ska rita.
-Elizabeth. Hur går det för Laura? -Jag vet inte.
När hennes mor dog stängde hennes far ute all glädje.
Det enda de gör är att arbeta.
Du har en förmåga att få folk att se på saker annorlunda.
Förändringen kommer från dem, inte mig.
Elizabeth. Jag är så glad att jag fann dig.
-God eftermiddag, Rosemary. -Jack.
-Du och jag behöver prata. -Okej.
Men om det handlar om nyår så övar barnen varje dag.
Perfekt! För jag ville gå igenom manuset med dig.
Kanske piffa till det lite. Polera upp det.
Du är så upptagen. Oroa dig inte.
Är du säker? Jag har några tankar om finalen.
-Jag tänkte konfetti... -Jag klarar det.
-Men jag... -Inga men. Det är lugnt. Punkt slut.
Bill!
-Har du en minut? -Visst. Vad vill du?
Jag vill veta varför du höll mig utanför.
-Jag vet inte vad du menar. -Det gör du visst.
Varför sade du inget om Houston?
Det spelar ingen roll.
Det spelar roll för mig.
Jag har vetat i åratal men jag kunde inte bevisa det.
-Du skulle ha berättat direkt. -Det var för farligt.
Jag har ett jobb att utföra.
Din mor kunde inte förlora både make och son.
-Det var inte ditt beslut. -Kanske inte.
Du gjorde exakt vad jag skulle ha gjort.
Och jag är stolt över dig.
Mr Campbell! Hej.
Jag vill be om ursäkt ifall jag så något dumt förut.
Du behöver inte be mig om ursäkt.
Jag vill bara att du ska veta att din dotter behöver dig.
Hon saknar sin mor.
Jag vet.
Men ni har varandra.
Du vet inte hur det är.
Nej, det vet jag inte.
Men jag tror att Laura känner sig skyldig för att hon vill vara glad.
Hon behöver sin barndom.
Snälla, låt inte det som hände hennes mor förstöra det.
Pastor Hogan?
Hej, Cody. Vad har du på hjärtat?
Mrs Stanton sade att jag kunde leka ute innan middagen,
men jag behövde prata med dig.
Okej. Om vad?
Min syster.
Hon lovade att komma och titta på mig i nyårsprogrammet ikväll,
men hon blir bara sämre.
Det var tråkigt att höra.
Kan du be för henne? Jag tror inte att jag gör rätt.
Det är jag säker på att du gör.
Du är pastor, Gud kanske lyssnar mer på dig.
Gud lyssnar lika mycket på alla.
När mamma och pappa dog
sade pastorn i vår kyrka att Gud behövde dem i himlen,
men Becky är den enda familj jag har.
Gud behöver väl inte henne mer än jag, va?
Vet du vad?
Vi gör det tillsammans.
Sätt dig ner.
Två röster är bättre än en, eller hur?
Jag tänker be jättehårt.
Jag med.
Jag vet inte om mr Campbell lyssnade, men jag försökte.
Dagen då min far dog fortsatte mamma som om ingenting hade hänt.
Hon log och körde på, lagade middag till alla.
Jag såg henne aldrig gråta.
Det måste ha varit svårt.
Barn behöver få sörja.
De behöver också veta när det är okej att gå vidare.
Jag minns att jag också kände mig skyldig när jag var glad.
Under lång tid trodde jag inte att det var okej att ha roligt.
Som Laura.
Och när jag ser henne och hennes far så förstår jag.
Det väcker så många minnen.
Det är klart att det gör.
Förlåt.
Jag vill inte tynga dig med det.
Vi måste kunna dela våra minnen med varandra.
Bra eller dåliga.
Vi kan väl fokusera på att skapa nya tillsammans?
Välkomna, allihop, till den första av många punkter på nyårsprogrammet.
Senare idag blir det en trädceremoni, och sedan, ikväll, är det barnens tur.
Och så, naturligtvis, fyrverkerier vid midnatt,
då vi stänger minneslådan för de kommande hundra åren.
Och nu, utan dröjsmål, borgmästare Gowen,
kan du vänligen annonsera vinnaren av konsttävlingen?
Kommittén har överlagt länge och noga,
eftersom ni alla har gjort ett fantastiskt jobb.
Men vinnaren är "Soluppgång över Hope Valley."
Det är min!
Du ritade från hjärtat, inte sant?
Mamma är vår soluppgång, pappa.
Hon vill att vi ska vara lyckliga.
-Lee? -Ja.
Vi måste få upp borden till förfriskningarna.
Snälla, slappna av. Det är gott om tid.
Jag kan inte slappna av. Allt måste vara perfekt för mr Ward.
Allt behöver inte vara perfekt.
Jag är färdig med att rigga fyrverkerierna.
Något annat?
-Faktiskt så... -Hickam, det räcker. Tack.
Du måste sluta utnyttja den där pojken.
Han följer dig som en hundvalp.
Dumheter. Jag utnyttjar ingen!
Verkligen?
Du är så upptagen med att hålla skenet uppe
att jag tror att du struntar i vad som är verkligt och inte.
Ta tillbaka det. Nu på en gång.
Nej, det tänker jag inte.
Ibland handlar livet om mer än bara showen.
Men du är så upptagen med ditt uppträdande att du glömmer vad som är viktigt.
-Det är inte sant. -Sant?
Så du bryr dig om sanningen?
-Självklart. -Bra.
Övertyga mig.
Tack ska du ha.
Just det.
Mr Ward, jag måste erkänna en sak.
Jag har inte varit helt...
...ärlig mot dig.
-Om vad? -Det blev ett missförstånd.
Jag tänjde lite på en av reglerna i tävlingen.
Jag är inte...
Tekniskt sett har jag...
Jag har ingen...
Ingen vad?
Ingen make.
Så. Då var det sagt.
-Jag har ingen make. -Har du inte?
Du ville ha en familjehistoria så det var vad jag serverade.
Men sanningen är den att jag har en familj.
Men familjer kommer i alla slags former.
Alla människor i Hope Valley är min familj.
Det finns ingen bättre familj i hela världen än den jag har här.
Tror du inte att jag visste det?
Varför sade du inget?
Jag ville se vad ditt nästa drag skulle bli.
Jag antar att det inte blir någon artikel om Hope Valley nu?
Skojar du?
Den här storyn är bättre än "En nybyggarfamiljs nyår."
I den här staden bryr sig alla om varandra, året runt.
Det är en vinkling som mina läsare kommer sluka.
Va? Så du kommer ikväll i alla fall?
Det vill jag absolut inte missa.
Ser du?
Hur är det med Becky?
Febern har sjunkit, men pulsen är svag.
-Säg till om något förändras. -Ja.
Var är Cody?
Han säger godnatt till sin syster.
Han ville inte lämna henne, men jag påminde om...
...att hon ville att han skulle vara med i showen.
Kan du ta honom med dig? Jag stannar här.
Är du säker?
Jag vill vara hos henne.
Jag vet inte om du hör mig,
men pastor Hogan och jag bad en speciell bön för att du ska bli frisk.
Så du måste försöka, okej?
Jag önskar att du kunde komma på showen.
Det blir inte samma sak utan dig, men du ville att jag skulle vara med,
så jag ska inte svika dig.
Jag älskar dig.
Du är världens bästa syster.
Har inte du åkt härifrån än?
Jag sade det ju till dig.
-Jag trivs här, Matt. -Jag heter Frank.
Pastor Hogan.
Abigail hälsar att hon blir hemma med Becky ikväll.
Okej. Jag går dit och gör henne sällskap.
Nej, hon sade att du skulle gå på firandet.
Jag erbjöd mig också, men Abigail vägrade.
-Vi ses där. -Okej, vi ses där.
Abigail från kaféet?
-Är hon din käresta? -Det är inte så.
Clara!
Mr Yost erbjöd mig jobbet.
Gratulerar.
Du stannar inte här, Jesse.
Fast där har du fel.
Hör på nu.
Du ska vara borta imorgon bitti. Är det förstått?
Annars vad, pastorn?
Du vet vad jag är kapabel till.
Ursäkta.
Heter du Jesse Flynn?
En man lämnade det här till dig. Det var viktigt.
EFTERLYST 500 DOLLAR I BELÖNING
Jag är det nya året.
Jag minns gårdagen och drömmer om morgondagen.
Jag är det nya året.
Jag är ett konstverk som ännu ej är slutfört.
Jag är det nya året. Jag är löftet om skönhet, hopp och Guds nåd.
Becky!
Kininet har slagit ut infektionen tillfälligt.
Men jag behöver ta henne med mig till Union City för behandling.
Hur länge?
Vi får vänta och se.
-När måste vi åka? -Om vädret håller i sig
vill jag att vi far imorgon.
Det är så snart.
Ju förr vi åker desto snabbare blir hon frisk.
Men det kommer att ta tid.
Mrs Stanton, kan Cody få bo hos dig tills jag blir bättre?
Hos mig?
Jag vet att han har det bra om du ser efter honom.
Men jag vill vara med dig.
-Det går inte. -Varför inte?
Din syster är inte vuxen.
Staten måste utse en förmyndare åt dig.
Snälla?
Jag lovar att han sköter sig.
Jag svär.
Jag ska göra som jag blir tillsagd.
Nå, hur kan jag säga nej till det?
Okej, allihop! Det är nästan midnatt! Dags för fyrverkerier!
Gott Nytt År!
Kan nyåret bli mer perfekt?
Kanske lite.
Hur då?
Så här.
Och med det försvinner ännu ett år och ett nytt år börjar.
Ett år för familj, ett år för sanning,
ett år för oväntade gåvor och ett år för kärlek.
Översättning: Caroline Ahlbäck