Tidligere:
Skulle vi ikke ud at køre?
-Du havde besøg. -Jeg afviste ham, Jack.
-Du er så god ved mig. -Det vil jeg altid være, Nora.
Jeg vil måske overveje at gengælde din romantiske interesse for mig.
Det er Houston, der er en svindler.
Du var nær død.
Jeg har ikke altid været lovlydig.
-Hvad hedder du? -Cody.
-Hvad laver de? -Vi vil hjælpe.
Kan Cody bo hos dig?
Det kan jeg da ikke sige nej til.
-Hvad skal vi? -Det er en overraskelse.
-God eller dårlig? -God.
-Hvad synes du? -Om Abgails gamle hus?
-Jeg vil leje det. -Bor Joe Craddock der ikke?
Han flytter fra byen.
Og Abigail kan godt bruge mere plads.
Men den egentlige grund er...
...at jeg vil slå mig ned her. Det er mit hjem.
Og jeg elsker byen.
Og menneskene, ikke sandt?
Det kan man godt sige.
-Undskyld. Jeg skal lige høre dig ad. -Selvfølgelig.
Grøn? Eller blå?
-Skal du imponere en? -Jeg skal arbejde på caféen.
-Har I set min baseballhandske? -Er den på værelset?
-Den lå her inden aftensmad. -Hvad synes du?
Den grønne fremhæver dine øjne.
Cody, nu skal Elizabeth have lov til at arbejde i fred.
-Har du set den? -Har du ikke lektier for?
Vi går ovenpå og kigger.
Han vil træne, så han bliver god.
Bare han får læst op til sin prøve.
Det skal han nok.
Der sidder vores pligtopfyldende lærer jo og arbejder sent.
Marco Polo? Spændingen ved at gøre opdagelser.
Nyt og ubetrådt land.
En opdagelsesrejsendes rejse til det ukendte.
-Mysteriet... -Rosemary.
Undskyld. Jeg håber, du kan hjælpe.
Det passer skidt nu.
Det går hurtigt.
Har du nogle klassiske citater om kærlighed og afvisning
til min klumme? Coleridge eller Wordsworth.
Jeg kender dem ikke så godt, og du elsker de støvede poeter.
Beklager, Rosie. Elizabeth har planer.
Har hun det?
Nå ja. Det havde jeg glemt.
Beklager. Måske en anden gang.
Fint.
-Hvilke planer? -Private planer.
POLITI
-Det havde jeg lige brug for. -En aften i fængslet?
En aften sammen med dig.
Det er ikke ligefrem Ritz.
Selskabet er det vigtigste.
-Undskyld, at jeg forstyrrer. -Det er i orden.
-Må jeg låne din skosværte? -Ja. Skal du også til stævnemøde?
Jeg skal mødes med familien Pinkerton.
Jeg troede, du var på orlov.
Jeg vil lige høre, hvad de vil.
-De brød ser lækre ud. -Vil du have nogen?
Det er virkelig pænt af dig, Elizabeth. Tak. Jack.
Skål på en romantisk aften.
Ja, en skønne dag.
Frk. Thatcher?
-Hvorfor fik Laura 12, når jeg fik 02? -Hvad er den første regel?
Idéer skal opdeles i afsnit. Du skrev bare et langt afsnit.
Cody, du kommer 20 minutter for sent.
Fru Stanton gav mig lov til at træne inden skolen.
Du skal være her, når klokken ringer.
-Hun sagde god for det. -Du har misforstået hende.
Hvem kan fortælle mig om Marco Polos Rejser?
-Mig. -Mig.
Det er grusomt, hvad der er sket med Silas.
-Tænk, at han er væk. -Hvad nu?
-Silas Ramsey blev dræbt af røvere. -Åh nej. Stakkels Dottie.
-Hun kommer hjem i dag. -Har de fanget morderne?
Nej, ikke endnu, men jeg er sikker på, at de nok skal fange dem.
D'damer.
Bare Dottie ved, at vi støtter hende.
Den slags skal ingen være alene med.
Så er den sidste kasse afleveret.
-Er der andet, jeg kan gøre? -Det tror jeg ikke.
Vasken er utæt. Jeg kan godt kigge på den.
-Har du tid? -Det tager kun få minutter.
-Kjolen passer godt til dine øjne. -Tak.
-Jeg havde forventet flere gæster. -Øjeblik.
Der serveres morgenmad, indtil savværket åbner.
-Et menukort? -Det har vi ikke.
Ingen menukort. Ingen gæster.
-Hvad er det for en lugt? -Mine småkager.
Du kan få bønner og kaffe i saloonen.
Hr. Humphries skal ikke spise.
-Hvorfor udspørger han mig så? -Du får dit ønske opfyldt.
Jeg sælger min andel i caféen.
Han bliver medejer.
Hvis vi kan gøre noget...
Det er pænt af jer.
-Hvad som helst. -Det går.
Fru Ramsey, det gør mig ondt.
Skal jeg hjælpe med kufferterne?
Jeg kendte ikke din mand, men jeg har kun hørt godt om ham.
Jeg vil ikke tale ondt om de døde, men du og jeg ved,
han ikke var nogen engel.
Det er stadig tragisk.
Der er blevet sat en inspektør på sagen,
men jeg efterforsker den også.
Tak, men er du ikke på orlov?
Jo, men den her sag er særlig.
Engel eller ej, så skal retfærdigheden ske fyldest.
Også for din skyld.
Det er noget af en opgave.
Jeg har bygget en kirke, så det går nok.
Det her er ikke bare et hus.
Hvor er det, du vil bygge?
Kender du Clem Bessers jordlod?
-Der er god udsigt derfra. -Dalens bedste.
Hvor meget koster det?
-Det tømmer, du skal bruge? -Ja.
Jeg får lige regnet på det.
-Lee. -Godt. Tak.
-Nej, bliv her. -Der er du. Jack.
Jeg vil ikke forstyrre,
men hør her. Det tager kun et øjeblik.
Jeg har bedt mændene om at gøre plads
til det nye lager. Jeg har overtalt Hudsondrengene
til at feje under den der...
Den store dims med saven.
-Bloksaven? -Ja, bloksaven. Fjollet navn.
Og så har fru Weiss indvilliget i at servere forfriskninger.
Som du siger: "Tilfredse folk laver mest."
-Så de skal være tilfredse, ikke? -Bestemt.
Rosemary hjælper til på savværket. Skønt, ikke?
-Jo, skønt. -Ja.
Jeg troede, klummen tog al din tid.
Ja, men Lee har haft så travlt og har knoklet i døgndrift.
-Så det manglede da bare. -Egentlig ikke.
Hvis du får brug for mig, så er jeg ude at købe lidt ind.
Du bliver så glad for dit kontor.
Okay. Hov. Hvad skal der ske med mit kontor?
-Hvad skal der ske? -Held og lykke.
Tak, Lee.
-Skal du hen til Dottie? -Ja, med citronkage.
-Det manglede da bare. -Må jeg gå med?
Hellere end gerne.
Bed Ned Yost om at bestille det stof, vi talte om. Rød velour.
Nej, kastanjefarve. Jeg skal bruge cirka 20 meter.
Nej, 30. Ja, 30 er fint.
-Har hr. Coulter godkendt det? -Ja da.
Hej.
-Hvad skal han? -Hjælpe med udsmykningen.
-Det er rigeligt udsmykket. -Nej, Lee. Det her er kun begyndelsen.
Forestil dig det. Hævet skrivebord og stol i mahogni.
Tykke gardiner på begge sider.
Tre lamper, der lyser på dig fra oven.
Det bliver en konge værdig.
Hvad skal jeg med et hævet skrivebord?
Du er chef, direktør for det hele, den frygtløse leder.
Skrivebordet er din scene.
Man taler med autoritet, når man kigger ned.
Jeg er glad for kontoret.
Jeg forsøger bare at puste lidt liv i det her lurvede gamle fangehul.
-Hvor er mit kort? -Kort?
Mit kort. Det store kort, der hang på væggen.
-Det slidte kort? Det røg ud. -Hvad?
Bare rolig. Jeg har bestilt et nyt fra landmålingskontoret.
Det er i farver.
Rosemary, der stod på det, hvornår der skal høstes.
Det står sikkert et andet sted. Nå ja, jeg har givet Glen Butterfield fri.
Har du... Stop en halv.
Hvad mener du med, at du har givet ham fri?
Jeg sagde selvfølgelig, at det var din idé. Du er jo chef.
Jeg kommer helt i tvivl.
Han og konen skændtes. Hun skrev og spurgte mig til råds.
Hun lettede sit hjerte, den stakkel.
De skal forsones. Du vil gerne have glade medarbejdere, ikke?
Jo, jo, det vil jeg gerne,
men hvis de ikke er her, er de ret beset ikke medarbejdere, vel?
Du er sjov. Jeg må videre. Jeg har meget at se til.
Jeg kommer forbi med pynteting. Det er lige prikken over i'et.
Hvad skete der der?
Der skal snart serveres frokost. Jeg må tilbage.
-Jeg synes, du skal holde fri. -Jeg skal arbejde.
Selv ham deroppe holdt fri på den syvende dag.
-Han havde fortjent det. -Det har du også.
Jeg kommer forbi i aften, og så går vi rundt om søen.
Bare en halv time.
Det tager ikke en halv time.
Vi går langsomt.
Pastor, hvordan går det med dig og fru Abigail?
-Det rager ikke dig. -Er hun rig?
Hvad er det, du vil?
Slænget er samlet. Der venter et job. Vi får brug for dig.
-Du er sprængstofekspert. -Glem det.
Kom nu, Matt. Det giver så meget,
at du kan droppe dit skuespil her.
Du kan gøre, hvad du vil?
Jeg er glad for min tilværelse.
Godt. Så tag tilbage hertil og stift familie.
-Du hører ikke efter. Det er slut. -Det er det aldrig.
-Vil du skuffe Jake? -Er det en trussel?
Alle kan komme til skade.
Undskyld middagen i fængslet.
Tanken var god.
Ja. Men jeg vil gerne gøre det godt igen.
-Hvordan? -En snack i stalden?
Jack.
Eller endnu bedre: Jeg har et sted, hvor vi altid kan spise middag.
Ja. På Abigail's.
Nej.
-Hos Elizabeth. -Rækkehuset?
Det blev mit i morges.
Jeg har sparet op af min løn ved at bo hos Abigail,
og huslejen er ikke høj, så jeg tænkte: hvorfor ikke?
Abigail kan godt bruge lidt mere plads.
Og nu, hvor jeg endelig har ro, kan jeg skrive igen.
Gamle Joe Craddock har ikke passet huset så godt,
men det skal nok blive godt.
-Et løst dørhåndtag. -Men det er mit løse dørhåndtag.
Clara, er mine blåbærmuffins klar?
Jeg har lovet at servere dem på savværket.
Jeg henter dem.
Cave Junction.
Det var der, hvor diligencen blev røvet,
og Dotties mand blev dræbt. Det er en frygtelig tragedie.
-Er du på sagen? -Måske, måske ikke.
Kan jeg stole på dig, Rosemary?
Det lover jeg. Jeg siger ikke et kvæk.
Tak.
-Abigail. -Bill.
Ved du godt, vasken er utæt?
-Ja. -Den skal straks repareres.
De her ting skal udbedres.
-Du betaler halvdelen. -Komfuret fungerer fint.
Det er kun et spørgsmål om tid, før den antikvitet bukker under.
Og til den tid køber jeg et nyt.
Det gør du nu.
Inden I handler, vil jeg gerne komme med et tilbud.
Men du har jo ikke råd til at købe mig ud.
Nej, men det kan være, at vi kan finde ud af noget.
Noget, som du kan tjene på.
Jeg lytter.
Jeg kan betale månedlige afdrag plus renter.
-Det er mere end fair. -Jeg er forretningsmand.
Men du er desværre ikke risikoen værd.
Jeg kan købe fernis, hvis du vil i gang med gulvene.
Tak, men jeg vil gerne selv stå for udbedringerne.
-Lad mig hjælpe dig med at flytte. -Det er i orden.
Tak.
-Elizabeth. -Hej.
Cody sagde, at han skulle blive efter skoletid.
Han kom for sent igen for tredje gang i denne uge.
Han træner baseball. Han vil bare gerne passe ind.
-Han skal møde til tiden. -Han er jo en dreng.
-De skal også møde til tiden. -Det er en stor omvæltning.
Det er ikke det eneste problem.
Han er uopmærksom og afleverer ikke opgaver.
Det er hårdt for ham at komme på skolebænken.
Han skal gøre sig umage.
Du synes, jeg er for mild.
Du er overbeskyttende, og jeg forstår godt hvorfor.
Men det hjælper ham bare ikke.
Tak for det indspark.
Vi vil ham alle det bedste, og du gør, hvad du kan.
-Jeg prøver bare at hjælpe. -Det ved jeg godt.
Jeg er ikke overrasket. Jeg troede bare ikke, hun ville flytte allerede.
Du ved ikke, hvad du skal synes?
Jeg kan godt lide, at hun er selvstændig, men...
Er det på grund af det hus, du vil bygge?
Måske.
Jeg synes, det er godt tegn.
Det betyder, at han vil slå sig ned her.
Flytte fra Hamilton.
-Det er godt. -Det er det nemlig.
Kvinder vil gerne have deres eget. Det hedder at bygge rede.
-"Bygge rede"? -Ja.
I dag flytter Elizabeth ind for sig selv.
Med tiden flytter hun måske ind hos dig.
Vær tålmodig, og køb en god indflyttergave til hende.
Ja, okay.
Hvad siger du så?
Der bygges rede.
Alle mine ejendele.
Lykken er at rejse uden megen bagage.
Jeg har da et skrivebord.
Der mangler noget.
Hvad er det?
En indflyttergave.
Er det en køleboks?
Åbn den nu bare.
Åh, Jack.
-Den er smuk. -Jeg må købe blomster til dig.
Den er perfekt sådan her.
Ligesom dig.
Jeg har tænkt over det, du sagde om at flytte hertil.
Og?
Jeg skal hjem først og afslutte nogle ting.
Tag dig bare god tid.
Hvis alt går vel, går der en måned.
Jeg venter på dig.
Henry, der er noget, der nager mig.
-Er det Bill? -Nej.
Skilsmissepapirerne er underskrevet.
Jeg bliver nødt til at få sagt undskyld til Abigail Stanton.
-Det var ikke din skyld. -Det var heller ikke hendes.
Frank? Skulle vi ikke gå tur?
Ikke alligevel.
-I morgen? -Nej, det passer mig dårligt.
-Søndag? -Der kan jeg heller ikke.
Jeg er forvirret. Du ville snakke med mig.
-Det må vente. -Nå, men...
Undskyld.
I naturvidenskab skal vi plante bønner i en dåse
og lære om fotosyntese.
Det er et gruppeprojekt, så I skal vælge en makker.
Så vælg en makker.
Emily, vil du dele bønnerne rundt?
Frk. Thatcher, jeg har ikke nogen makker.
Du kan være makker med Miles og Robert.
Jeg har ikke nogen venner.
Du er ny. Det tager tid at finde venner i en ny skole.
-Jeg vil ikke arbejde sammen med nogen. -Det bestemmer du ikke.
Alle skal deltage. Kom.
Fandt du noget ved Cave Junction?
Spor efter heste, patroner.
Jakes bande er mistænkt,
men vi har ikke beviser nok.
-Jeg tænkte nok, det var Garrison. -Kender du ham?
Jeg har jagtet ham.
Han slog min ven ihjel under et røveri.
Carl Benson. Han efterlod sin kone og en datter på otte år.
-Anholdt du ham? -Nej, der var ikke beviser nok.
Han skjuler sine spor godt.
Han samler en bande efter behov.
De blev set nær Albert Hills. Så de er måske på vej vestpå.
Jeg patruljerer sammen med dig.
Afviser du Pinkertons?
Garrison får ikke lov til at nærme sig Hope Valley.
-Hej, Cody. -Jeg hader skolen. Jeg vil ikke tilbage.
Hvad er der sket?
De kan ikke lide mig. Jeg har ingen venner.
Du har ikke været her ret længe. Den slags tager tid.
Da vi var alene, havde jeg da Becky.
Jeg ved godt, du savner din søster,
Men hun skal være hos lægerne i Union City nu.
-De gør hende rask. -Må jeg besøge hende, når hun bliver det?
Selvfølgelig må du det.
Indtil da er der andre måder at vise sin omsorg på.
-Hvordan? -Du kan skrive et brev.
Skriv de ting, du ville sige til hende, hvis hun sad lige her.
Vil du hjælpe mig?
Ja, selvfølgelig.
-Goddag. -Dottie.
Det er godt at se dig. Er du blevet sat i sving?
Nej. Jeg har fået fri resten af ugen.
-Det var pænt af borgmesteren. -Han er god nok.
-Du kender ham ikke. -Jeg kender udmærket.
Han kunne have fyret mig. Det gjorde han ikke.
Der findes en anden side af ham.
Hvem er det?
Alan Humphries. Han køber Henrys andel i caféen.
Jaså. Ved du noget om ham?
Ikke ret meget.
Men jeg har på fornemmelsen, at Abigail vil komme til at savne Gowen.
Jeg har en rigtig sjov opgave til jer alle sammen.
Minder
Tænk på minde. Noget fra jeres fortid.
Det kan være godt eller trist, sjovt eller uhyggeligt.
Det kan være et hvilket som helst minde.
-Ja, Emily? -Må jeg skrive om høsten?
Jeg plukker det største græskar og skærer det ud.
Det er dejligt minde.
Cody, har du et godt minde?
-Det er latterligt. -Nej.
Min far sagde, at vi var soldater i Den Lette Brigade.
Ja. Det er latterligt.
Robert.
Så er det godt, drenge.
Sig undskyld til hinanden.
-Undskyld. -Undskyld.
Vi er færdige.
Jeg samler jeres stile ind i morgen.
Cody?
Du får ikke skældud.
Fortæl mig resten af historien om Den Lette Brigade.
Vi plejede at ride.
Jeg er lutter øren.
Han sagde: "Ær det angreb, de foranstaltede, ær Den Lette Brigade."
Du afleverede jo ikke din opgave om Marco Polo,
så vil du skrive om "Charge of the Light Brigade"?
Hvad siger du?
-Okay. -Okay.
-De er til dig. -Hvor er de flotte, Jesse.
Det er jeg glad for for jeg vil bede om en tjeneste.
-Hvad? -Jeg forsøger at finde rundt.
Jeg tænkte på, hvor man stalder heste op.
-Sås vi ikke der i går? -Nå jo.
-Grovsmeden? -Næsten lige ved siden af.
Det er jo smart.
De er flotte. Hvad er anledningen?
Jeg har inviteret Clara ud at gå.
Jeg må blive og hjælpe Abigail.
Her er ikke så travlt. Kan du klare dig alene?
Jeg er kun væk i en time.
Frue.
Og vigtigst af alt: scenen.
Seks meter med god plads i siderne og sågar en catwalk med elektrisk belysning.
Kun seks meter? Så er der ikke plads til, at Macbeth kan dø.
Jo mindre scenen er, jo mere kan du stråle.
Det er rigtigt.
Jeg har ombestemt mig. Det er den helt rigtige størrelse.
Sådan skal det lyde.
Jeg glæder mig sådan.
Min første optræden dedikeres til dig.
Hvad skyldes den ære?
Du bringer kultur til vores lille landsby.
Du vil blive husket som kunstmæcen.
"Mæcen." Kun mæcen?
Lee, du gør mine drømme til virkelighed.
Det har ingen gjort før.
Jeg er den første, der føler sådan for dig.
Det er noget andet end min hjemstavn.
Hvor er du egentlig fra?
En lille by ude østpå.
Min familie har en gård der.
Drog du mod vest for at blive rig og berømt?
Det hører du sikkert tit.
Nu spørger jeg om noget, så jeg ikke bliver til grin.
-Bør jeg være bekymret. -Nej, slet ikke.
Jeg tænkte bare på, om der er andre
flotte mænd, der giver dig blomster?
Du var faktisk den første.
Du kaster godt, men skal holde bedre på den.
Kan du se det? Prøv du.
Sådan der.
Tak for det.
Bliver du ved, så bemærker de dig snart.
Hallo.
Du har det rigtige tøj på.
Det lykkedes mig at gøre revnen her endnu værre.
Sådan har den altid set ud.
Gud, hvor jeg savner det.
Du har mange gode minder herfra.
Ja. Her ser anderledes ud.
Hr. Craddock gik vist ikke op i, hvordan tingene så ud.
Åbenbart ikke. Hvad er det næste?
En køleboks, reparere dørhåndtaget, rense skorstenen og male.
Jeg er næsten færdig.
Skal jeg ikke hjælpe dig? Så maler vi.
-Gerne. -Jeg tager Cody med.
-Har han det godt? -Ja.
Han skal skrive sin stil færdig.
-Han skal nok blive god igen. -Gid en anden også gør det.
Frank?
Jeg troede, vi var ved at finde sammen, men nu er der ingenting.
-Du er blevet glad for ham. -Måske mere end jeg burde.
-Muffin? -Tak.
Friskbagte. De er så... Ja, de er gode.
Blåbær.
Jeg må sige helt ærligt, at det er lidt dyrere, end jeg regnede med.
Og det er med stor vennerabat,
men huset er jo heller ikke just bare en hytte.
Jeg lover dig, at det bliver alle pengene værd.
Okay. Jeg hører, at arkitekten har tegnet Rosemarys nye teater.
Hope Valleys teater. Men sig det ikke til hende.
Okay. Det er stort projekt at gå i gang med,
netop som du vil udvide.
Du kender mig. Jeg kan godt lide store projekter.
Vi ses, Jack.
Slås. Slås. Slås.
Hallo. Hvad laver I? Rejs jer op.
Hvad sker der?
-Han begyndte. -Løgner. Det gjorde han.
Okay. Robert, gå hjem.
Også jer andre.
-Hvad så? -Han kaldte mig forældreløs.
-Og så slog du ham? -Sladrer du?
Det burde jeg.
Men hør her. Tag hjem og lav lektier,
-så får ingen det at vide. -Lover du det?
Ja, det lover jeg.
Cody, du må ikke komme op at slås igen.
Elizabeth Thatcher. Hvor ser du stålsat ud.
Stålsat og lidt overvældet.
Jeg anede ikke, at et hus kræver så meget.
-Komfur, gulve, maling. -Jeg troede, du ville bede Jack gøre det.
Han tilbød det, men jeg vil gerne selv.
Mænd er pudseløjerlige. De vil gerne være uundværlige.
Jeg får så mange breve om det.
Ja, men hvis jeg lader Jack om det hele, hvad lærer jeg så?
At række ham værktøjet?
Det er ligetil. Sæt ham til noget andet.
Som jeg siger: "Når mænd er travle, kan de ikke savle."
Frank, vi skal snakke sammen.
-Jeg har ikke tid. -Okay, men så lyt til mig.
Jeg ved, at du skjuler noget.
Uanset hvor slemt det er, så har jeg oplevet det, der var værre.
Og en ting ved jeg: Jeg havde ikke klaret det alene.
Så når du er klar, så sig til.
Du behøver ikke klare det alene. Du har mig.
Det håber jeg, du vil huske.
Du har brænde nok til to vintre.
Så kan jeg holde varmen.
Der er andre måder at holde varmen på.
Et komfur? Et lejrbål?
Eller måske et tæppe?
Det var ikke det, jeg mente.
Skal jeg blive ved med at gætte, eller henter du mere brænde?
Nej. Jeg har stablet resten omme bagved.
Er du sikker på, jeg ikke kan give en hånd med?
Jeg vil faktisk gerne bede dig om noget.
Sig, hvad det er.
Der er en stor edderkop bag sengen.
Vil du fange den og sætte den ud?
-En edderkop? -Måske endda en hel familie.
To, måske tre.
Du ved, jeg hader edderkopper.
Ja.
"Når mænd er travle, kan de ikke savle." Jeg læser også avis.
Leder du efter den her?
Det er bare...
Det er bare gas.
-Hvad vil du, Sonny? -Jake bad mig kigge forbi.
Skrider det fremad med Matt?
Sig, jeg gør mit bedste.
Det kan du selv sige.
Guldtransporten kommer snart til Albert Hills.
Tik tak.
-Jeg ordner det. -Ja. Det håber jeg.
Du lovede mig Matt Landry. Jeg bryder mig ikke om brudte løfter.
-Bill, hvad laver du her? -Jeg laver morgenmad.
-Med mine pander og æg? -Det er faktisk vores pander og æg.
-Hvabehar? -Jeg er din nye partner.
Jeg har købt Gowens andel.
-Hvad har du? -Jeg kan lide at investere.
Jeg hørte, han ville sælge og slog til.
Uden at spørge mig?
Jeg vil ikke lave ballade. Jeg har bare investeret klogt.
Det er lidt overvældende. Jeg må tænke over det.
Du får ikke en bedre valgmulighed.
-Nej? -Jeg giver dig ikke
en liste over ting, der skal bringes i orden.
Det tog mig ti minutter at tænde for komfuret,
så jeg har ingen interesse
i at blande mig i den daglige drift.
-Så du er en passiv partner? -I den grad.
Jeg tror, jeg bliver lige så glad for at eje caféen
som for at spise her.
Så...
Er det i orden... partner?
Jeg har noget til dig, inden du rejser.
Hvad er det?
Henry, hvor er det flot.
Kan du huske, hvad du sagde, da vi mødtes?
Du spiste frokost sammen med nogle venner
på restauranten over for mit kontor. Det var min første dag der.
Du slentrede over gaden i nyt jakkesæt og fine sko
og spurgte: "Ved du, hvad klokken er?"
Og du pegede på uret bag mig.
Det var ledt gjort.
Måske, men du...
Fra nu af vil du altid vide, hvad klokken er.
-Tak, Henry. -Ingen årsag.
-Kom hurtigt tilbage. -Ja.
-Var der andet? -Det var alt.
Det er til hr. Coulters kontor. Skriv dem på firmaets regning.
Jeg ville gerne, men det kan jeg ikke.
-Hvorfor ikke? -Han er i restance.
I restance? Det må være en fejl.
Jeg er ked af det, men det sagde min far.
Sært. Det har Lee ikke sagt.
-Pyt. Jeg betaler kontant. -Okay.
-Hallo? -Hej.
-Vi har maling med. -Det var lige til tiden.
-Cody, vil du hjælpe til? -Nej.
Cody, vær sød og læg bolden fra dig og hjælp frk. Thatcher.
-Her. Du kan bruge den her. -Nej tak.
Når han har den handske på, er han helt væk.
Mænd og sport. Jeg fatter det ikke.
Godt, Cody.
Fortæl om "Charge of the Light Brigade."
Jeg elsker det digt. Det er et af mine yndlingsdigte.
Jeg er ikke begyndt.
Det er til i morgen.
Cody, stop så.
Han skriver stilen, når vi kommer hjem.
-Jack, grib. -Nej.
Cody, hvad har jeg sagt til dig?
Tag kosten og fej det op.
Du bestemmer ikke.
-Jo. -Gør, som der bliver sagt.
-Du er ikke min far. -Cody.
Abigail, jeg henter ham.
-Okay. Så, så, så. -Slip mig.
-Nej. -Jeg hader dig. Jeg hader jer.
Nej, du hader ikke mig. Du hader ikke os.
Du savner din far.
Det er derfor, du ikke laver lektier og slås.
Fordi det gør ondt at tænke på ham. At være alene.
Det gør ondt, at ens kære ikke kan berolige en.
-Du ved ikke noget. -Jo, det gør jeg. Det gør jeg.
Jeg mistede min far.
Det føles, som om nogen har taget noget fra en.
Der er et hul indeni.
Men en dag vil det, du føler lige nu...
Det forsvinder en dag.
Det lover jeg.
Det er ikke fair.
Nej, det er overhovedet ikke fair.
Men selvom ens forældre er borte, er der her stadig.
De er lige derinde...
...hvert eneste øjeblik af hver eneste dag.
Okay?
Jeg kan ikke beskrive, hvordan det er at have sit eget.
Lærergerningen er det vigtigste, men nu, hvor jeg er flyttet ind,
kan jeg omsider begynde at skrive.
Jeg vil indfange dette særlige steds ånd,
fuld af kærlighed og omsorg, så verden kan høre om den.
Der findes intet sted som Hope Valley,
selvom jeg savner dig og mor.
De kærligste hilsner og bønner fra din datter, Elizabeth.
"Ær det angreb, de foranstaltede,
ær Den Lette Brigade."
Må jeg godt være optimistisk?
Der kommer gode dage og dårlige dage.
Du har ret. Men det her er en god start.
Det, du gør for Cody, Abigail,
minder mig om det, jeg beundrer ved dig.
-Hvad er det? -Du opgiver ikke folk.
Åh, Elizabeth. Du er god veninde. Jeg vil savne dig i huset.
Jeg bor tæt på, og vi ses hver dag.
-Lover du det? -Det gør jeg.
Hvad er det?
DUSØR: 500 DOLLAR MATT LANDRY
Det er Frank.
DUSØR: 500 DOLLAR MATT LANDRY
Tekster af: Jens Kristiansen