Din episoadele anterioare...
De ce e Jake Garrison așa de hotărât să te târască înapoi?
Plănuiește un jaf.
Mi-a omorât un prieten bun, a lăsat în urmă o văduvă și o fiică de opt ani.
- Nu trebuie să te ascult pe tine! - Fă cum ți se spune.
Nu ești tatăl meu!
- Ai spus că o să fii alături de mine. - Trebuie să mă gândesc la asta.
De când Hope Valley e casa mea...
Bun venit în Hope Valley
...a devenit mai mult decât atât.
E inspirația mea.
În sfârșit, am găsit esența poveștii despre acest loc, pe care vreau s-o scriu.
E despre spiritul dragostei și al comunității de aici,
despre faptul că nimeni nu e judecat după trecut
și despre faptul că iertarea e posibilă chiar și atunci când pare imposibilă.
Am începutul și cuprinsul și mi-aș dori să cunosc și finalul.
- Ai o idee pentru prima ta poveste? - Cred că da.
Mi-aș dori să pot scrie. Ești foarte talentată.
Trebuie să spui asta, fiindcă ești prietena mea.
- Prietena mea talentată. - Și prietena ta indiscretă.
Deci... Tu și Frank?
- Eu și Frank... - Deci...
Frank e un pastor minunat și mă bucur că orașul vrea ca el să rămână.
Dar ești îngrijorată.
Nu știu dacă vreau o relație cu cineva care are secrete.
- A avut secrete. - Adevărat.
- Despre ce vorbiți? - Lucruri de adulți, nimic interesant.
- Cum de nu te-ai îmbrăcat pentru școală? - Mi-e foame.
Îmbracă-te și vorbim apoi de micul dejun.
Am nevoie să-mi alegi cămașa.
Cody, ești destul de mare să-ți alegi singur hainele.
- Te pot ajuta eu. - Am nevoie s-o faci tu.
Mă întorc imediat.
Să mergem, tinere!
- Ai plecat devreme... - Mă așteaptă o călătorie lungă.
Vreau s-o informez pe văduva lui Carl Benson că avem o pistă despre Garrison.
Sediul central a trimis câteva patrule. Nimic încă.
- Și nici Jesse nu e de găsit. - Jack, Garrison e pe poziții.
- Are nevoie de Frank. Nu renunță ușor. - Nici noi.
Am un anunț.
Săptămâna aceasta, o să avem un concurs de citire.
- Ca un concurs de ortografie? - Robert, și mai bine de atât.
Pentru acest concurs, n-o să concurați unii cu alții.
- O să concurați cu voi înșivă. - Ce înseamnă asta?
Cine învață cuvintele de pe tablă și primește punctaj maxim la test
o să primească una dintre acestea cu numele său scris pe ea.
Asigurați-vă că vă ajută cineva să învățați după ore.
Puteți ieși în pauză.
- O pun pe mama să mă ajute să învăț. - Eu, pe dna Abigail.
- Nu e mama ta. - Și? Tot mă poate ajuta.
- Nu e la fel. - Ba e.
Nu ești familia ei adevărată.
Dna Abigail nu te iubește așa cum mă iubește mama mea.
Dră Thatcher...
- Dle Barrett, ce vă aduce pe aici? - Îl caut pe sergentul Thornton.
- Știți unde e? - Cred că în patrulă. Ce s-a întâmplat?
A avut loc un accident la fabrică. Dl Coulter...
Am făcut tot ce mi-ai spus, dar se pare că n-a funcționat.
Poate am trimis omul greșit.
Toți cei din vale au văzut afișul cu omul căutat.
Totuși, nu l-au dat afară din oraș.
- Ce facem acum? - Dacă nu-l putem convinge pe Matt...
...mai bine mergem mai departe și-și continuă fiecare drumul.
Lucky, de ce nu-i arăți lui Jesse ce-i facem cuiva
care decide să plece înainte să zic eu?
Nu pleci nicăieri. Ai înțeles?
Am oprit sângerarea, dar trebuie să fii cusut.
Trebuie să mă întorc la muncă.
Nu poți sta pe picior, cu atât mai puțin să lucrezi.
Pot, dacă mi-l coși.
Lee, asta mă depășește, dar, dacă-i telegrafiez doctorului Burns acum,
poate ajunge aici până diseară.
Pot măcar să merg acasă?
Mai bine rămâi în oraș până sosește doctorul.
Wade, o să te ocupi de toate până revin.
- Respectă, te rog, planul de activități. - Da, dle.
Încă nu ne-am cunoscut în mod oficial.
Sunt noul șef de echipă al dlui Coulter. Wade Barrett.
- Bună. - Lee! Am venit imediat ce am aflat.
Ce s-a întâmplat?
Al doilea cablu de susținere s-a...
S-a rupt și m-a rănit la picior, dar o să fiu bine.
Nu vreau să-ți faci griji pentru nimic. N-o să plec de lângă tine
până când n-o să fii iar pe... Pe picior.
Rosemary, îmi revin eu. Nu e nevoie să stai.
Dar vreau să stau.
Mulțumesc, îți sunt recunoscător, dar aș vrea să mă odihnesc.
Desigur. Odihna e cel mai bun lucru pentru tine până sosește medicul.
Permite-mi să-ți umflu perna.
Așa...
Încă una.
Ușor...
O să stai acolo și o să mă privești cum dorm?
N-o să ți se întâmple nimic cât sunt aici.
- O să fiu tăcută ca un șoarece. - Bine.
Dormi...
Bine...
Îmi cer scuze, domnișoară... Ești cumva Lucy Benson?
- Da. - Mă numesc Bill Avery.
Am fost prieten bun cu tatăl tău.
Mama ta e aici?
Mama a murit.
La doar câțiva ani după ce tata a fost omorât.
Îmi pare rău, n-am știut.
Se pare că ați mers mult. Ați vrea să intrați să beți un ceai?
- Mulțumesc, foarte drăguț din partea ta. - Sigur.
Ai venit să-l iei pe Cody?
Îi place când îl iau de la școală.
Nu pot spune că-l condamn pentru asta.
Mi-aș fi dorit să nu fiu nevoită să mă întorc la cafenea pentru prânz.
Muncești prea mult. Trebuie să te mai și distrezi.
Mă distrez.
- Ai jucat vreodată darts? - Cu mult timp în urmă.
Ce ai zice să vedem cât de bine îți amintești,
în seara asta, la cârciumă?
Mi-ar plăcea, dar...
Încă ești deranjată de trecutul meu. Nu-i așa?
De cine am fost și de cine sunt acum.
Aș minți dacă aș spune că nu sunt.
Nu te simți confortabil să petreci timp cu cineva ca mine?
Nu e asta.
Abigail, nu vreau să te împing în ceva ce nu vrei să faci.
Nu mă împingi. Darts să fie.
Ador darts! Când jucăm?
Cody, o să jucăm darts altă dată.
Dar e seară de spaghete și chifteluțe!
Și dra Thatcher a zis
că e un concurs de ortografie și trebuie să mă ajutați să învăț cuvintele!
Te ajut eu să le înveți
și o să-ți fac un castron plin cu spaghete.
Du-te să te distrezi cu Frank. O să ne distrăm și noi.
Haide, Cody!
Poftiți!
- Mulțumesc. - Cu grijă, e fierbinte.
Ai zâmbetul mamei tale.
N-a fost...
N-a mai fost niciodată la fel după moartea tatei.
Să-l vadă împușcat în timpul jafului băncii
a fost prea mult pentru ea.
Motivul pentru care sunt aici
e că n-am reușit să găsim un suspect pe care să-l identifice mama ta.
Până acum.
L-ați găsit pe cel care l-a ucis pe tata?
Cred că da. Numele lui e Jake Garrison.
Cred că se ascunde în pădure, undeva la est de Hope Valley.
Dar, dle Avery...
Fără un martor ca mama, nu puteți...
- Nu aveți... - Lucy...
Îți promit.
O să am grijă personal ca Jake Garrison să plătească pentru crimele lui,
într-un fel sau altul.
Mulțumesc mult.
- Ce zici de asta? - E o întâlnire sau o înmormântare?
- Asta. - Nu știu dacă e o idee bună.
- Crede-mă... E frumoasă. - Mă refeream la diseară.
- Să ies și să-l las pe Cody... - Nu-ți face griji. O să fie bine.
Știu, dar nu se întâmplă prea repede? Știi ce s-a întâmplat cu Bill...
Bărbați diferiți, situații diferite...
Nu sunt așa de sigură. Credeam că-l cunosc pe Bill.
Și ce știu despre Frank?
De asta ieși cu el, ca să-l cunoști.
Cody! Cody...
- Nu e frumoasă rochia dnei Abigail? - Cred că da...
Cody, n-o să lipsesc mult și o să te distrezi la dra Thatcher.
- Ba nu. - Sigur o să te distrezi.
O să învățăm cuvintele, o să mâncăm spaghete cu chifteluțe
și o să te joci cu sergentul Thornton în timp ce fac cumpărături pentru cină.
Nu vrei să exersezi aruncarea mingii?
Aș prefera să stau aici cu dna Abigail.
O să învățăm mâine împreună cuvintele, îți promit.
Și o să-ți fac o plăcintă la desert. Bine?
Bine.
- De obicei, nu e așa. - O să fie bine.
Tu și rochia asta...
Cum se simte dl Coulter?
O să fie mai bine după ce ajunge medicul.
Spune-mi, te gândești vreodată să redeschizi infirmeria?
Infirmeria e încă proprietatea companiei miniere.
Sigur poți trage niște sfori.
Un oraș în creștere are nevoie de un doctor.
O să iau asta în considerare. Nu e o idee rea.
Permiteți-mi să vă ajut, dră.
- Jack! - Faith...
Mă bucur să te văd!
Speram să dau de tine, dar nu credeam că așa de repede.
- Ce faci aici? - Locuiesc în Union City acum.
Lucrez pentru dr. Burns. Era ocupat, așa că m-a trimis în locul lui.
El e Henry Gowen, primarul nostru.
Asistenta Faith Carter.
Bănuiesc că voi doi vă știți.
Ne-am cunoscut în Hamilton, când am avut grijă de fratele lui Jack în spital.
- Încântat, dră Carter. - De asemenea.
Bună ziua!
N-ar trebui să las pacientul să aștepte.
Trebuie doar să-mi las geanta și să mă împrospătez puțin.
- Unde e hotelul? - Te conduc eu.
Mersi.
- Te-ai mutat în Union City? - Da.
M-am logodit cu un bancher care locuiește acolo.
- E minunat! Felicitări! - Jack...
Doar nu crezi că am venit până aici ca să te văd...
Nu, sigur că nu.
Sper că nu. Eram îngrijorată să nu pară așa și nu voiam să crezi...
- Nu, deloc. - Bine.
Tu ce mai faci? Elizabeth Thatcher mai e în Hamilton?
Nu. E aici.
- Deci ești logodit și tu? - Nu ne grăbim.
Inteligent! Știam că sunt lucruri pe care voi doi trebuie să le rezolvați.
- Ce a fost a fost. - Mă bucur să aud asta.
Sper ca situația dintre noi doi să nu fie dificilă.
Mi-a făcut plăcere să petrec timp cu tine în Hamilton și vreau să fim prieteni.
- Desigur că suntem prieteni. - Înseamnă mult pentru mine.
CÂRCIUMA ARMĂSARILOR
- Dacă există probleme cu livrarea... - Dle Coulter, m-am ocupat.
- Nu vă faceți griji. - Bine.
Abigail ne-a lăsat doar o supă de roșii.
Nu e nici pe jumătate la fel de bună ca a mea, dar o să te ajute.
- Am sărat-o puțin. - Nu mi-e foame.
A sosit ajutorul.
Ea e Faith Carter, o asistentă din Union City.
Asistentă? Unde e dr. Burns?
Nu era disponibil, așa că-l înlocuiesc eu. Sper că nu vă deranjează.
- Dacă asta e situația... - Asta este.
Am interpretat odată pe scenă o asistentă.
Ce coincidență! Am tratat odată o actriță de conjunctivită.
Se pare că ești pe mâini iscusite.
- Vin să te văd mai târziu. - Mersi, Jack.
Asistentă Carter,
mi-e teamă că pacientul dv. nu e foarte cooperant.
Serios?
- Nu-l pot convinge să mănânce nimic. - Îi tot spun că nu mi-e foame.
Iar eu îți spun că un regim sănătos e secretul unei recuperări rapide,
lucru pe care sigur îl știți.
Adevărat, dar e mai important să curățăm și să coasem rana.
Sergentul Thornton s-a ocupat deja. Polițiștii sunt instruiți în prim ajutor.
Știu, dar nu strică să fim atenți.
De ce n-o lași să-și facă treaba?
Lee, păstrează-ți energia. Nu e nevoie să te amesteci.
- Pentru ce e clopoțelul? - A fost ideea mea.
E pentru urgențe, în caz că Lee are nevoie de mine și nu sunt aici.
Sigur îl auziți de pe hol? E foarte mic. E posibil să nu sune foarte tare.
Nu știu. Încă nu l-a folosit.
Mai bine să-l testăm, ca să fim siguri.
E o idee bună.
Lee, când ies din cameră, sună din clopoțel.
- Cum spui tu... - Bine.
- Când ești gata! - O clipă!
Acum, o să examinez piciorul.
Dle pastor!
Niciun semn de la Jesse, așa că nu e nevoie să mai întrebi.
Jake Garrison mi-a ucis unul dintre cei mai buni prieteni
și te-am susținut în acest oraș când cei mai mulți au vrut să pleci.
La cum stau lucrurile, îți pot pune orice întrebare.
Cât timp vorbim despre Garrison, e în regulă.
Convinge-mă că Jesse n-o să-l aducă pe Garrison în oraș ca să te ia înapoi.
Jesse nu o să se apropie de acest oraș dacă e inteligent.
Mie nu mi s-a părut chiar așa de strălucit.
E mai încercat decât majoritatea.
Și-a pierdut ambii părinți când era mic.
Era un pierde-vară înainte să-l ia Garrison în bandă,
dar nu e un puști rău.
O fetiță pe nume Lucy Benson a crescut fără tată din cauza lui Jake Garrison,
așa că-mi cer scuze dacă nu întorc și celălalt obraz.
El n-a avut nicio legătură cu asta. După cum ți-am spus, nu e un criminal.
Se pare că ai o slăbiciune pentru puști.
Era o vreme când mă admira pentru tot ce era mai rău.
Jesse e destul de matur să facă alegerile lui.
Mă rog în fiecare zi să le facă pe cele bune.
Dă-mi de veste dacă-l vezi.
Aș mai vrea niște iod, dacă aveți.
Aveți noroc.
Doi dolari.
Dl Coulter a spus că-l puteți trece în contul lui. Sper că e în regulă.
- Nu v-am reținut numele. - Faith Carter.
Faith Carter din Hamilton?
Tu trebuie să fii Elizabeth Thatcher.
Mă bucur să te cunosc!
- Am auzit multe despre tine. - Și eu despre tine.
Ce faci în Hope Valley?
Am grijă de dl Coulter. Doctorul era ocupat, așa că m-a trimis pe mine.
Și ai venit tocmai din Hamilton?
Nu. Lucrez la spitalul din Union City.
Ce te-a adus în Union City?
Logodnicul meu locuiește acolo. Lucrează în domeniul bancar.
- Ai un logodnic... E minunat, felicitări! - Mulțumesc.
Jack mi-a spus multe lucruri minunate despre tine.
- Simt deja că te cunosc. - E foarte drăguț să spui asta.
Ar trebui să mă întorc la pacientul meu.
Sper să avem ocazia să ne cunoaștem mai bine.
- Sunt sigură de asta. - Minunat!
Mulțumesc.
- Pa! - Pa!
- Cum e? - Perfect.
- E cineva? - Bună!
Bună!
- Sper că nu întrerup. - Nu.
Jack, l-ai cunoscut pe noul meu vecin.
- Desigur. Wade Barrett. - Bună!
Wade a fost drăguț să mă ajute cu tabloul.
Mă bucur să te revăd, dle sergent.
- Doamnă... - Mulțumesc.
Puteam să atârn și eu tabloul.
Știu, dar a venit vorba de asta și Wade s-a oferit.
Unde e Cody?
Se joacă afară cu Rip și nu e în toane bune.
A vrut să rămână cu Abigail în seara asta, să repete cu ea cuvintele.
Își dorește mult diploma.
- Pui, te rog, masa? - Sigur.
M-am întâlnit cu Faith Carter azi.
- Da? Ai cunoscut-o? - E foarte drăguță.
- E o asistentă foarte bună. - Sunt convinsă.
Elizabeth, știi că n-am nicio legătură cu venirea ei în Hope Valley.
Chiar vreau să cred asta,
dar am nevoie de ceva mai convingător decât de cuvinte.
Mai convingător?
Mă întreb ce poate fi.
E gata masa?
Imediat!
Spală-te pe mâini.
Așa se ține?
Da, foarte aproape. Ține-o...
Așa... Două degete acolo.
Așa... Relaxează-te puțin.
- Bine. - Ușor și relaxat.
- Bine. - Cu finețe. Bine?
- Așa... - Încearcă!
Nu e rău deloc.
- Încearcă încă o dată. - Bine.
Asta numesc norocul începătorului.
N-am spus niciodată că sunt începătoare.
Dar nici nu știai să ții săgeata.
Uitasem.
- Stai puțin! M-ai tras pe sfoară? - Nu știu.
Ai fost?
- Se pare că nu sunt singurul cu secrete. - Puțin mister poate fi un lucru bun.
Ce altceva nu știu despre tine?
Stai pe lângă mine și o să afli.
Bine...
Nu așa face spaghete dna Abigail.
- E rețeta dnei Abigail. - Dar nu amestecă totul.
- Dar are exact același gust. - Nu-mi mai e foame.
Nu sunt doctor,
dar cred că problema e că râsul s-a blocat înăuntrul tău.
- Ba nu. - Bine.
Orice ai face, nu zâmbești,
fiindcă oricum nu există nimic care să te facă să râzi.
Nu ai de ce să râzi, nu există nimic amuzant.
Nimic.
- Nu-i așa, Jack? - Exact.
Ascult-o pe dra Thatcher.
Nu ai niciun motiv să râzi.
De fapt, râsul e interzis cu desăvârșire.
Pot să încerc?
Cred că îmi e puțin foame.
Nu-mi amintesc ultima dată când am fost învins la darts.
- Sper că nu ești supărat. - Supărat? Sunt impresionat.
M-am simțit foarte bine în seara asta.
Și eu.
Noapte bună!
Te-ai întors târziu.
N-am știut că am o limită de oră.
Afacerile merg mai bine luna asta.
Un oraș care crește e cu siguranță potrivit pentru afaceri.
Întrebarea e dacă știi ce e bine pentru tine.
Dacă ai ceva de spus, spune-o!
Bine.
Sunt îngrijorat în privința ta și a lui Frank.
Nu înțeleg cum de e asta treaba ta.
Poate că nu este, dar asta nu înseamnă că nu pot fi îngrijorat pentru siguranța ta.
Frank a avut un trecut de care nu e mândru, așa că l-a înfruntat.
Ne-a înfruntat pe noi toți.
Oricum ar fi, există mulți oameni periculoși care-l caută.
Atunci, are nevoie de noi mai mult ca oricând.
Au plecat!
Mi-am exprimat îngrijorarea față de situația cu pastorul,
dar toată lumea a vrut să creadă că o să fie totul bine.
Aceasta e situația cu care ne confruntăm.
Sergent, ce sugerezi să facem?
Da!
- Să nu exagerăm. - Nimeni n-a fost rănit.
- Nu încă. - Garrison mă vrea pe mine.
O să-l găsesc și o să rezolv asta o dată pentru totdeauna.
Dacă te duci să-l cauți, o să fii ucis.
Știi că n-o să accepte un "nu" drept răspuns.
Ce ați zice să înarmăm niște bărbați și să mergem să înfruntăm banda Garrison?
Da!
Trimiterea unui grup care să prindă o bandă de infractori e o cale sigură
ca mulți oameni nevinovați să fie omorâți.
Ascultați!
Dacă Garrison voia să rănească pe cineva de aici, din Hope Valley,
ar fi încercat să o facă până acum.
Ceea ce vrea, și se pare că reușește,
e să ne sperie și să ne răzvrătim unul împotriva celuilalt.
Garrison vrea doar ca Frank să i se alăture iar.
Frank, n-o să permit asta.
N-o să permit să se întâmple nimic rău în Hope Valley.
Și nu ești singur. Dacă o să vină, o să fim pregătiți.
Putem face cu schimbul la păzirea străzilor.
- Mă ofer pentru prima tură. - Cât timp doar privești. Fără eroisme.
E valabil pentru toți.
Dacă vreunul dintre voi vede ceva dubios, vine la mine sau la Bill.
- Ați înțeles? - Da.
Bine.
Ar trebui să stai departe de Abigail.
- Cel puțin până se termină povestea asta. - Cel puțin?
- Știi la ce mă refer. - Da, cred că da.
E vorba de siguranța lui Abigail, nimic altceva.
Garrison o să o lase în pace dacă stai departe de ea.
Ai dreptate. O să stau departe.
Până când Garrison e arestat.
CAFENEAUA LUI ABIGAIL
- Ai reușit să dormi puțin? - Da, dar n-a fost ușor.
Abigail, e în regulă să fii speriată.
Dacă sunt speriată, monștrii ăia o să câștige și n-am de gând să-i las.
Închide măcar cafeneaua pentru câteva zile.
- Nu pot. - Nu poți sau nu vrei?
Poate puțin din amândouă.
Crezi că ar putea Cody să stea cu tine până se termină povestea asta?
Desigur.
Dnă Abigail, nu aveți de ce să vă fie frică.
N-o să permit nimănui să vă facă rău.
Știu, scumpule, și-ți promit că n-o să-mi facă rău.
Dar e important să stai cu dra Thatcher pentru moment.
Dar nu aveți nevoie de mine aici?
Cody, vreau să fii în siguranță
și să lucrezi ca să obții diploma minunată pentru ortografie.
Să mergem să-ți facem bagajul.
Clara...
Jesse...
- M-ai speriat. - Îmi pare rău, n-am vrut.
Ce cauți aici?
M-am întors să-ți spun că trebuie să-l avertizezi pe Frank.
Banda Garrison o să vină după el. Dacă nu li se alătură, îl omoară.
- Spune-i sergentul Thornton. - Nu, trebuie să plec de aici.
Nu poți fugi pentru totdeauna.
Dacă mă găsește Jake, mă omoară.
Atunci, trebuie să stai și să lupți
sau o să fii tot timpul pe fugă.
Jesse, îți poți face o viață nouă aici.
- Nu știu. - Dacă Matt Landry poate, poți și tu.
E un om mai bun decât mine.
Nu cred asta. Jesse, cred în tine.
E timpul să crezi și tu în tine. Acum, prietenul tău are nevoie de tine.
O să-l abandonezi?
Cum se simte?
Avea piciorul infectat, dar o să fie bine.
I-am dat un calmant. Ar trebui să-l ajute să se odihnească.
Se pare că am început cu stângul și îmi pare rău.
Nu-ți face probleme.
E foarte greu când cineva la care ții e rănit.
Totuși, n-am vrut să-ți spun cum să-ți faci munca.
Iar eu îți sunt datoare cu scuze pentru trucul cu clopotul.
- E în regulă, probabil am meritat asta. - Ba nu.
Poate doar puțin.
Mulțumesc că ai grijă de el.
E datoria mea.
Lee...
Mă bucur că o să fii bine.
Dar m-ai speriat de moarte.
Când am auzit de accidentul tău, n-am știut ce să fac.
Nu-mi imaginez viața fără tine
și asta mă sperie și mai mult.
Ce încerc să spun e să nu cumva să te mai rănești.
Și să nu îndrăznești să mă părăsești vreodată.
A trecut mult timp de când am fost într-o biserică.
Ar fi putut să fie altfel dacă ai fi petrecut mai mult timp într-una.
Mă bucur să vă văd, băieți.
Matt, nu e o vizită de curtoazie, dar ți-ai dat seama.
O să treacă pe aici un tren cu aur și avem nevoie de ajutorul tău.
Nu vreau să mă implic în nimic, dar mersi că m-ai întrebat.
Ai face bine să te răzgândești,
fiindcă nu vreau să rănesc oameni, dar o să o fac,
începând cu doamna ta drăguță.
Dacă te atingi de Abigail, ești mort.
Poate că n-o s-o omor, ci doar o s-o iau la o plimbare.
Bine, Jake, ai câștigat.
Câștig mereu.
Ridică-l!
Rămâneți pe loc!
Nu o face.
Frank!
- Te descurci? - Da.
N-o să ratez de aici.
Te cunosc?
Să spunem că sunt un prieten al lui Carl Benson.
A fost omorât într-un jaf la o bancă. Sau așa am auzit...
Ar trebui să știi că l-ai omorât,
la fel și pe Silas Ramsey și cine știe pe câți alții...
- Nu ai dovezi. - O să le obțin.
Poate nu de la tine,
dar sigur unul dintre prietenii tăi e dispus să vorbească.
Prietenul tău?
A murit în genunchi, rugându-se pentru viața lui.
Se pare că nu s-a rugat destul.
Tu n-o să ai șansa să te rogi.
N-o face!
Știu ce simți, dar nu-l poți omorî cu sânge-rece.
Privește-mă!
Bill, o să aibă parte de ce trebuie, crede-mă!
Dacă apeși pe trăgaci, o să-ți petreci restul vieții în închisoare.
Bill, lasă arma jos!
Lasă arma jos!
Mersi, Clara.
Dnă Abigail! Mi-am făcut griji pentru tine!
Ți-am spus că o să fiu bine. Ia-ți cărțile! Te conduc la școală.
Azi e concursul de ortografie.
Putem repeta în drum spre școală.
- Deci s-a terminat cu Garrison și Frank? - În sfârșit.
- Ești bine? - Cred că da.
- O să vorbesc cu Frank mai târziu. - Ai trecut prin atâtea...
Nu-mi imaginez ce simți acum.
Ce nu te ucide te întărește.
Atunci. ești una dintre cele mai puternice femei pe care le cunosc.
- Jack, îți sunt dator. - Pentru ce?
Pentru că m-ai convins să iau degetul de pe trăgaci.
Banda Garrison merită să fie închisă, nu tu.
Știi cât de greu îmi e să mă conformez regulilor.
Da.
Din acest motiv, s-a terminat cu zilele mele de polițist.
- Ești sigur? - Da.
Pierderea poliției, câștigul detectivilor.
- N-o să accept nici acea slujbă. - Nu?
Funcționez cel mai bine când nu trebuie să răspund în fața nimănui.
Trebuie să fiu de acord cu asta.
Pentru prima dată în viața mea, o să pot alege să fac orice vreau.
Orice alegi, sper să rămâi în Hope Valley.
O să te protejez mereu.
- E valabil și invers, Jack. - Știu.
N-am fost niciodată mai mândră de această clasă.
Ați muncit cu toții din greu și se vede după notele la testele de ortografie.
Da, Robert?
- Când o să înmânați premiile? - Acum.
Prima este Opal!
Punctaj maxim!
- Foarte bine, Opal! - Mulțumesc.
Urmează Cody!
Punctaj maxim!
Dna Abigail o să fie foarte mândră.
Urmează...
Abigail, îmi pare foarte rău.
Pentru ce?
Pentru ce s-ar fi putut întâmpla.
Frank, pot trăi cu asta. N-aș fi putut trăi cu frica.
Nu te sperii ușor. Așa e?
Nu mă sperii.
Nici eu.
Crezi că poți trăi cu asta?
Nu știu, dar cred că trebuie să aflu.
Crezi că știe?
Sunt sigur. Și-a găsit liniștea.
Și eu. Mulțumesc pentru asta.
Dle Avery...
Vă rugați cu mine?
Mă scuzați.
Faith! Așteaptă!
- Cum se simte Lee? - Bine.
Ar trebui să se pună pe picioare într-o zi sau două.
Bine.
- S-a întâmplat ceva? - Nu. Nu e nimic.
- Ești sigură? Poate te ajut. - Nu poți.
- Vești proaste de acasă? - Nu. Deloc. E personal.
Îmi pare rău, Jack. Trebuie să plec.
- Dnă Abigail! - Cody, liniștește-te!
- Unde e dna Abigail? - A ieșit cu pastorul Frank.
Nu-ți face griji, îi poți arăta diploma imediat ce ajunge acasă.
- Dar vreau să i-o arăt acum. - Nu e aici acum.
Niciodată nu e aici. E mereu ocupată.
Cody, nu e adevărat.
Cui îi pasă oricum de o diplomă stupidă?
- Cody, ce s-a întâmplat? - Nu o să înțelegeți.
Pot încerca.
Știu că e greu să o împarți pe dna Abigail cu alți oameni.
Vrei să știi un secret?
Sergentul Thornton mi-a spus
că nici lui nu-i plăcea când mama lui ieșea fără el,
dar asta nu însemna că nu-i păsa de el.
Nu e la fel.
Cred că a simțit cam ca tine.
- Dar dna Abigail nu e mama mea! - Nu este, dar...
Anna spune că dna Abigail nu mă poate iubi așa cum iubește o mamă adevărată.
- Anna greșește. - Ba nu. Locul meu nu e aici.
- Cody, nu e adevărat. - Ba este. Locul meu nu e nicăieri.
Ai auzit vreodată povestea rățuștei urâte?
A fost odată o rățușcă.
Și ea credea că locul ei nu e nicăieri.
Toate rațele și celelalte păsări râdeau de ea,
iar ea a crezut că nimănui nu-i pasă de ea.
Apoi, într-o zi, a întâlnit o familie de lebede.
Și ghici ce! A aflat că acolo e locul ei.
Nu era familia în care se născuse,
ci familia cu care i-a fost menit să fie.
Cody, ești o lebădă și ți-ai găsit familia.
Acea familie e dna Abigail.
Dar nu sunt familia ei adevărată, ci doar locuiesc în casa ei.
Nu. Ești în inima ei.
Mulțumesc pentru joc.
- Am auzit că Jesse e în convalescență. - Da, o să fie bine.
Până la urmă, a făcut ce trebuie.
- Pari surprins. - Sunt.
Se pare că rugăciunile tale au avut efect.
De obicei, au.
Dar n-ai venit aici să-mi vorbești despre puterea rugăciunii. Nu-i așa?
Nu. Am venit să-ți mulțumesc pentru tot ce ai făcut pentru mine.
Nu-mi mulțumi mie, Jack. Am avut răfuiala mea cu Garrison.
- Credeam că sunteți plătiți cu ora. - Nu mai suntem.
- S-a mai rupt un ax de la o căruță. - Al treilea din săptămâna asta.
Se pare că o să ratăm încă un termen limită.
- Sigur e rău pentru afacere. - Nu glumiți...
Mai întâi e rănit dl Coulter. Și acum asta?
Dacă lucrurile nu se schimbă,
o să pierdem multe contracte.
Și dl Coulter n-o să fie fericit.
N-o învinovățesc pe Anna.
- Nu cred că a vrut să-l rănească pe Cody. - Sigur că nu.
Mi-aș fi dorit doar să știu mai repede.
Cu toții am fost distrași în ultima vreme,
iar Cody abia acum mi-a spus.
Trebuie să-i spun lui Cody că Anna a greșit.
Copiii știu mereu adevărul când îl aud.
Și exact asta o să-i spun.
Mă bucur că mai ești treaz.
Credeam că o să fii supărată, fiindcă mâine am școală.
Uneori, e-n regulă să trecem peste reguli.
Știi de ce ești deosebit pentru mine?
Pentru că Dumnezeu te-a adus în viața mea cu un motiv.
Din clipa în care ai venit, am știut că-mi doresc să rămâi.
Nu m-am gândit niciodată așa la asta.
Gândește-te la asta.
Am la fel de multă nevoie de tine precum ai tu de mine
și, din acest motiv, ne-am găsit unul pe celălalt.
Ca rățușca urâtă care și-a găsit adevărata familie?
Ca ea.
Cody, ești adevărata mea familie și te iubesc foarte mult.
Și eu te iubesc, dnă Abigail.
Aveam nevoie de un final la povestea mea și am găsit unul.
L-am găsit în felul în care oamenii din Hope Valley s-au reunit,
ca să se confrunte cu problemele și cu fricile lor,
fie că acele frici erau ale unui oraș întreg,
fie că erau doar ale unui băiețel care avea nevoie de dragoste.
În seara asta, în Hope Valley,
inimile noastre se odihnesc în liniște și în siguranță.
DIPLOMĂ DE MERIT PENTRU CODY
Traducerea: Raluca Glancz