Tidigare i When Calls the Heart:
-Varför vill Garrison ha tag på dig? -Han planerar ett rån.
Han dödade min vän. Lämnade en änka och en dotter.
-Jag behöver inte lyssna på dig. -Gör som du blir tillsagd.
Du är inte min far.
Du sade att jag kunde luta mig mot dig.
Jag måste fundera på det.
Under åren som Hope Valley varit mitt hem...
VÄLKOMMEN TILL HOPE VALLEY
...har det blivit mycket mer än så. Det är min inspiration.
Äntligen har jag har funnit den kärnan i historien
jag vill dela med mig av gällande denna speciella plats.
Det handlar om kärlekens anda och samhället här,
om hur ingen döms för sitt förflutna,
om hur försoning är möjligt
även när det verkar omöjligt.
Jag har början och mitten,
jag önskar bara att jag visste slutet.
Så, har du några idéer till din första historia?
Jag tror det.
Åh, jag önskar att jag kunde skriva.
-Du är så begåvad. -Det måste du säga som min vän.
För att du är min begåvade vän.
Och din nyfikna vän.
Så... du och Frank?
Jag och Frank.
Nå?
Frank är en underbar pastor, jag är glad att alla vill ha honom kvar.
Men du är orolig.
Jag vill inte ha en man som har hemligheter.
Hade hemligheter.
-Okej, då. -Vad pratar ni om?
-Vuxensaker, inget intressant. -Varför är du inte klädd?
Jag är hungrig.
Klä på dig, så får du frukost sen.
Du måste ta fram en skjorta.
Du är gammal nog att ta fram en själv.
Jag kan hjälpa dig.
Du måste göra det.
Jag kommer snart.
Då går vi, unge man.
-Du är uppe tidigt. -Jag har lång väg att rida.
Bensons änka bör få veta att vi har korn på Garrison.
Högkvarteret har skickat extra patruller. Inget än.
Inga spår efter Jesse.
Garrison är där ute, Jack. Han behöver Frank.
-Han ger sig inte så lätt. -Det gör inte vi heller.
Jag har ett tillkännagivande.
Den här veckan ska vi ha stavningstävling.
Menar du som en utslagstävling?
Nej, Robert, det här är mycket bättre,
för i den här tävlingen,
tävlar ni inte mot varandra. Ni tävlar mot er själva.
Vad betyder det?
Det betyder att alla som lär sig alla ord
och får 100 procent på testet
får motta...
...ett sådant här
med ert namn på.
Så, se till att någon hjälper er att öva efter skolan.
Okej, ni kan ta rast.
-Jag ska be min mamma hjälpa mig. -Jag ska be miss Abigail.
-Hon är inte din mamma. -Och? Hon hjälper mig ändå.
-Det är inte samma sak. -Det är det visst.
Du är inte hennes riktiga familj.
Miss Abigail älskar dig inte som min mamma älskar mig.
Miss Thatcher.
Mr Barrett, vad för dig hit?
-Jag letar efter konstapel Thornton. -Han är på patrull. Vad har hänt?
Det har skett en olycka vid sågen.
Det är mr Coulter.
Jag gjorde allt du bad mig om.
Det fungerade bara inte.
Jag kanske skickade fel man.
Alla i dalen har sett efterlysningen.
-De slänger ändå inte ut honom. -Vad gör vi nu?
Om vi inte kan få Matt... Då får vi väl ge oss iväg.
Eller dela upp oss.
Du, Lucky...
...du kan väl visa Jesse
vad vi gör med de som drar innan jag säger att det är dags?
Du ska ingenstans.
Är det förstått?
Jag har stoppat blödningen, men du behöver sys.
Jag behöver gå tillbaka till jobbet.
Du kan inte ens stå på foten.
Jo, om du syr ihop den.
Ärligt talat, Lee, det här är mer än vad jag klarar.
Men om jag sänder efter dr Burns är han här före kvällen.
Kan jag få gå hem, då?
Det är bättre att du stannar här tills doktorn anländer, okej?
Då är det så, Wade, du bestämmer tills jag är tillbaka.
-Försök hålla tidsschemat. -Ja, sir.
Vi har inte träffats. Jag är mr Coulters nye förman, Wade Barrett.
-Hej. -Lee, jag kom så fort jag hörde.
Vad hände?
Tvåans vinsch-kabel...
Det var en kabel som lossnade och piskade över min fot, det ordnar sig.
Oroa dig inte för något.
Jag lämnar inte din sida förrän du är på...
...fot igen.
Det ordnar sig, Rosemary. Du behöver inte stanna.
Jag vill stanna.
Tack, jag uppskattar det, men jag ska bara vila.
Naturligtvis. Vila är det bästa tills doktorn kommer.
Jag ska fluffa kudden åt dig.
Varsågod.
Okej.
Åh, en till.
Okej. Försiktigt.
Ska du sitta där och titta när jag sover?
Inget kan hända så länge jag är här.
Jag ska vara tyst som en mus.
Okej.
Bara...
Bara sov.
Ja, okej.
Ursäkta mig, miss.
Är du kanske Lucy Benson?
Det är jag.
Jag heter Bill Avery.
Jag var god vän med din far.
Är din mor i närheten?
Min mor har gått bort.
Bara några år efter att far dödades.
Jag beklagar, det visste jag inte.
Du verkar ha ridit lång väg. Kan jag bjuda på lite te, mr Avery?
Det var trevligt av dig, tack.
Visst.
Ska du hämta upp Cody?
Han gillar när jag hämtar honom från skolan.
Jag förstår honom.
Jag önskar bara att jag slapp skynda tillbaka till caféet.
Du arbetar för hårt. Du behöver ha lite roligt.
Jag har roligt.
-Har du spelat dart någon gång? -För längesen.
Vad sägs om att du och jag ser hur mycket du minns i kväll på saloonen?
Det skulle jag gärna, men...
Mitt förflutna oroar dig, eller hur?
Vem jag var, och vem jag är nu.
Jag skulle ljuga om jag sade nej.
Känns det inte bekvämt att umgås med en sådan som jag?
Det är inte det...
Abigail, jag tänker inte tvinga dig till något du inte vill.
Det gör du inte.
Då blir det dart.
Jag älskar dart. När ska vi spela?
Cody, du och jag får spela en annan gång.
Det är spaghetti-och-köttbullar-kväll. Och det är stavningstävling.
Du måste hjälpa mig att öva på orden.
Jag hjälper dig med orden, Cody,
och jag kan göra extra mycket spaghetti.
Ha det så trevligt, du och Frank, så ska vi ha det också.
Kom, Cody.
Varsågod.
-Tack. -Försiktigt, det är varmt.
Du har din mors leende.
Hon var...
Hon var aldrig densamma efter min fars död.
Att se honom bli skjuten vid det där bankrånet,
det blev för mycket för henne.
Anledningen till att jag är här...
Vi lyckades aldrig hitta en misstänkt som din mor kunde identifiera.
Förrän nu.
Har ni hittat mannen...
...som dödade min far?
Jag tror det.
Han heter Jake Garrison.
Vi tror att han gömmer sig i på landet, öster om Hope Valley.
Men, mr Avery...
...utan ett vittne som min mor kan ni inte...
Lucy.
Jag lovar dig,
att jag personligen ska se till att Jake Garrison betalar för sina brott,
på ett eller annat sätt.
Tack så mycket.
Den här, då?
Ska du på dejt eller begravning? Ta den här.
Det är nog ingen bra idé.
Jo, tro mig. Den är underbar.
Jag menar i kväll.
Klä upp mig, lämna Cody.
Oroa dig inte för Cody. Han klarar sig.
Jag vet, men går det för snabbt?
-Se vad som hände med Bill. -Annan man, annan situation.
Jag är inte så säker.
Jag trodde jag kände Bill, och vad vet jag egentligen om Frank?
Det är därför du ska umgås med honom, för att få veta mer.
Cody.
Visst är miss Abigails klänning vacker?
Jag antar det.
Cody, jag blir inte borta länge, och du kommer ha kul hos miss Thatcher.
-Nej, då. -Klart du kommer.
Vi ska öva på stavningsorden,
äta spaghetti och köttbullar,
och du kan kasta boll med konstapel Thornton när jag handlar.
-Vill du inte öva på att kasta? -Jag vill hellre vara med miss Abigail.
Vi övar på dina ord i morgon, jag lovar.
Och... jag kan baka paj till efterrätt.
Okej?
Okej.
Han brukar inte vara så här.
Det ordnar sig.
Du och den här klänningen.
Så, hur är det med mr Coulter?
Åh, det blir bättre när doktorn kommer.
Säg mig... funderar du aldrig på att återöppna sjukstugan?
Tekniskt sett ägs den fortfarande av gruvföretaget.
Du kan säkert dra i några trådar.
En växande stad behöver en doktor.
Jag ska överväga saken. Det är ingen dum idé.
Låt mig hjälpa dig, miss.
-Jack. -Faith.
Så roligt att se dig.
Jag hoppades springa på dig, men inte så snart.
-Vad gör du här? -Jag bor i Union City nu.
Jag arbetar för dr Burns. Han var upptagen, så han skickade mig.
Det här är vår borgmästare, Henry Gowen.
Syster Faith Carter.
Ni verkar känna varandra.
Vi träffades i Hamilton när jag tog hand om Jacks bror.
-Angenämt, miss Carter. -Detsamma.
God eftermiddag.
Jag ska inte låta min patient vänta.
Men jag behöver lämna av min väska och tvätta mig.
Var är hotellet?
Jag följer dig.
Tack.
-Så du har flyttat till Union City? -Ja.
Jag är förlovad med en bankman där.
Åh, så roligt. Gratulerar.
Åh, Jack. Du tror väl inte att jag kom för att träffa dig?
Nej, naturligtvis inte.
Jag hoppas inte det, för
jag var orolig att det kunde se ut så. Jag ville inte...
Nej, det är ingen fara. Inte alls.
Bra.
Du, då? Stannade Elizabeth Thatcher i Hamilton?
Nej.
Hon bor här.
Så ni är också förlovade?
Vi tar det lugnt.
Det är klokt.
Jag vet att ni hade en del att reda ut.
Allt det ligger bakom oss nu.
Så skönt att höra.
Jag hoppas det inte känns konstigt mellan oss.
Jag gillade att umgås med dig i Hamilton, och jag vill att vi är vänner.
Självklart är vi vänner.
Det betyder mycket för mig.
STALL SALOON
Om ni har problem med frakten...
Jag löser det. Oroa dig inte.
Okej.
Abigail hade bara tomatsoppa kvar.
Den är inte hälften så god som min, men den får duga.
Jag saltade lite.
Jag är inte hungrig.
-Hej. -Hjälpen är här.
Det här är Faith Carter, sköterska från Union City.
Sköterska?
Var är dr Burns?
Han var inte tillgänglig, så jag kom istället.
-Jag hoppas att det går bra. -Du får väl duga.
Jag får väl det.
En gång spelade jag sköterska
på scen.
Vilket sammanträffande. En gång behandlade jag en skådespelerska.
Du verkar vara i kapabla händer. Jag tittar till dig senare.
Tack, Jack.
Sköterska Carter...
Jag är rädd för att din patient inte är så samarbetsvillig.
Jaså?
Jag kan inte få honom att äta.
Jag säger ju att jag inte är hungrig.
Och jag säger att en hälsosam diet är nyckeln till återhämtning.
Som du säkert vet.
Jag är mer intresserad av att rengöra och sy ihop såret.
Konstapel Thornton har tagit hand om det. Mounties kan första hjälpen.
Jag vet, men det skadar inte att vara noggrann.
Vi kan väl låta henne göra sitt jobb.
-Okej? -Lee, spara dina krafter.
Du behöver inte lägga dig i.
Vad är klockan för?
Det var min idé. Den är för akutlägen.
Om jag inte är här.
Är du säker på att den hörs i korridoren?
-Den är liten. Den kanske inte hörs. -Jag vet faktiskt inte.
Han har inte använt den än.
Vi kan väl testa? Bara för att vara säkra?
Det är en bra idé. Lee,
när jag lämnar rummet, ring i klockan.
Vadhelst du önskar.
Okej.
Jag är beredd.
Ett ögonblick.
Så, låt mig nu se på den där foten.
Pastorn.
Inte ett ord från Jesse, så du behöver inte fråga igen.
Garrison dödade en av mina bästa vänner,
och jag stod upp för dig när alla här ville få bort dig.
Så, som jag ser det, får jag fråga vad jag vill.
Bara det handlar om Garrison, så visst.
Säg att Jesse inte tar med sig Garrison hit för att övertala dig.
Jesse kommer inte hit igen om han är smart.
Han framstod inte som särskilt smart.
Han har haft det svårare än de flesta.
Han förlorade båda sina föräldrar när han var ung.
Han drev runt ett tag innan Garrison tog honom. Han är ingen dålig kille.
En liten flicka vid namn Lucy Benson växte upp utan pappa på grund av Garrison,
så ursäkta om jag inte vänder andra kinden till.
Han hade inget med det att göra.
Som jag sade, han är ingen mördare.
Du verkar vara svag för pojken.
Det fanns en tid när han såg upp till mig... av helt fel anledningar.
Jesse är gammal nog att göra sina egna val.
Jag ber bara varje dag för att han ska fatta rätt beslut.
Säg till om du ser honom.
Så behöver jag jod, om du har.
Du har tur.
Det blir två dollar jämnt.
Mr Coulter sade att jag skulle sätta upp det på hans konto.
Och hur var ditt namn?
-Faith Carter. -Okej.
Faith Carter från Hamilton?
Du måste vara Elizabeth Thatcher.
Trevligt att äntligen träffas.
-Jag har hört så mycket om dig. -Detsamma.
Så, vad gör du i Hope Valley?
Jag ser efter mr Coulter.
Doktorn var upptagen, så han skickade mig.
Och du åkte hela vägen från Hamilton?
Nej, jag arbetar på sjukhuset i Union City nu.
Hur hamnade du i Union City?
Min fästman bor där. Han är bankman.
Du har en fästman.
-Så underbart. Gratulerar. -Tack.
Jack har berättat så många fina saker om dig.
-Det känns som att jag känner dig. -Så sött av dig.
Jag måste tillbaka till min patient.
-Jag hoppas vi får träffas igen. -Det gör vi säkert.
Toppen.
Tack.
-Hej då. -Hej då.
-Hur blir det? -Perfekt.
-Hallå? -Hej.
-Hej. Åh, hoppas att jag inte stör. -Nej, Jack, här är min nya granne.
-Ja, visst. Wade Barrett. -Hej.
Wade hängde upp en tavla åt mig.
Trevligt att se dig igen, konstapeln.
-Ma'am. -Tack.
Jag kunde ha hängt upp den.
Jag vet, men jag nämnde det för Wade och han erbjöd sig.
-Var är Cody? -Han är där ute med Rip...
...och han är inte på bra humör.
Han ville stanna hos Abigail och öva på stavningen med henne.
Han vill verkligen ha det där diplomet.
-Kan du duka bordet? -Visst.
Så... Jag sprang på Faith Carter idag.
-Gjorde du? Du träffade henne? -Hon är väldigt söt.
Hon är en väldigt bra sköterska.
Det är hon säkert.
Du vet att jag inte har något med hennes vistelse här att göra.
Jag vill verkligen tro det...
...men jag tror att jag behöver lite mer övertalning än bara ord.
Mer övertalning?
Jag undrar vad det kan vara.
Är maten klar?
Den serveras nu.
Tvätta händerna först.
-Är det så här jag ska hålla? Ja, väldigt nära, bara...
Ja, just så. Två fingrar där. Bara... Slappna av lite.
-Okej. -Lugnt och fint.
Det måste vara smidigt. Okej?
-Okej, då kör vi. -Gör ett försök.
Okej, inte illa.
Försök igen, men...
Okej.
Oj, vilken nybörjartur.
Jag sade aldrig att jag var nybörjare.
Du visste ju inte ens hur man skulle hålla.
Jag hade glömt.
-Vänta lite, har jag just blivit blåst? -Jag vet inte.
Har du det?
Jag verkar inte vara den enda med hemligheter.
Lite mystik kan vara bra.
Vad mer vet jag inte om dig?
Stanna kvar, så får du se.
Okej.
Så här gör inte miss Abigail sin spaghetti.
Det är miss Abigails recept.
Men hon blandar inte ihop allt.
Men det smakar exakt likadant.
Jag är inte hungrig längre.
Tja...
Jag är ingen doktor...
...men jag tror att det är för att du har fått fnittersjukan.
-Nej, det har jag inte. -Bra.
För vad du än gör...
...le inte...
...för det finns absolut ingenting att le åt.
Inget att skratta åt...
...inget som är roligt.
Ingenting alls.
-Eller hur, Jack? -Det stämmer.
Lyssna på miss Thatcher.
Det finns absolut...
....ingenting att skratta åt.
Faktiskt så är det helt förbjudet att skratta.
Får jag försöka?
Jag är nog lite hungrig i alla fall.
Jag minns inte när jag sist blev slagen i dart.
-Åh, jag hoppas att du inte är arg. -Nej. Arg? Jag är imponerad.
Jag hade roligt i kväll.
Jag också.
God natt.
Du är sent hemma.
Jag visste inte att jag hade utegångsförbud.
Affärerna går bättre.
Ja, en växande stad är bra för affärerna.
Frågan är, vet du vad som är bra för dig?
Om du har något att säga, så säg det.
Okej.
Jag är orolig för dig och Frank.
Vad har du med det att göra?
Det kanske jag inte har, men jag oroar mig för dig.
Frank hade ett förflutet han skämdes över, så han tog tag i det.
Inför oss alla.
Oavsett... det är många farliga människor som jagar honom.
Då behöver han oss mer än någonsin.
De är borta.
Jag uttryckte min oro över situationen med pastorn,
men alla ville låtsas att det inte var någon fara.
Nu befinner vi oss i den här situationen.
Vad tycker du att vi ska göra?
-Ja. -Ja.
Okej, nu ska vi inte överreagera.
-Ingen har blivit skadad. -Ännu.
Garrison är ute efter mig.
Jag hittar honom och avslutar det här.
Letar du reda på honom, blir du bara dödad.
Han accepterar inte ett nej.
Vad ska vi göra? Beväpna oss och övermanna honom?
Att skicka ut en folkmassa leder bara till oskyldiga döda.
Hör upp, allihop.
Om Garrison ville skada någon i Hope Valley,
hade han redan gjort det.
Vad han vill,
och han lyckas uppenbarligen,
är att skrämma oss så att vi vänder oss mot varandra.
Garrison vill att Frank följer med honom igen. Det är allt.
Jag tänker inte låta det hända, Frank.
Jag tänker inte låta något hända Hope Valley.
Och du är inte ensam.
Om de kommer, är vi redo. Vi kan turas om att vakta gatorna.
-Jag tar första passet. -Bara vakta. Inga hjälteinsatser.
Detsamma gäller alla.
Om ni ser något misstänkt kom direkt till mig... eller Bill.
Förstått?
Ja.
Bra.
Du borde hålla dig borta från Abigail.
Åtminstone tills det är över.
-Åtminstone? -Du vet vad jag menar.
Ja, jag tror det.
Det handlar bara om Abigails säkerhet.
Garrison lämnar henne ifred om du undviker henne.
Du har rätt. Jag ska hålla mig undan.
Tills Garrison är arresterad.
-Kunde du sova något i natt? -Lite, men det var inte lätt.
Abigail, man får vara rädd.
Om jag är rädd, vinner de där monstren, och det är inte aktuellt.
Stäng i alla fall caféet i några dagar.
-Det kan jag inte. -Kan inte eller vill inte?
Kanske båda delarna.
Men tror du att Cody kan bo hos dig tills det här är över?
Självklart.
Det finns inget att vara rädd för, miss Abigail. Ingen ska få skada dig.
Jag vet, hjärtat, och ingen ska göra det,
men det är viktigt att du bor hos miss Thatcher så länge.
Behöver du mig inte här?
Jag behöver veta att du är trygg.
Och att du övar på orden till stavningstävlingen.
Kom, så packar vi din väska.
Clara.
Jesse.
Du skrämde mig.
Förlåt, det var inte meningen.
Vad gör du här?
Jag ville säga
att du måste varna Frank.
Garrisons kommer. Om han inte följer med dem... dödar de honom.
-Säg det till konstapel Thornton. -Nej, jag måste gå.
Du kan inte fly för evigt.
Om Jake hittar mig, dödar han mig.
Då får du slå tillbaka.
Annars kommer du att vara rädd resten av livet.
Du kan skapa ett nytt liv här, Jesse.
Jag vet inte.
Kan Matt Landry, så kan du.
Han är en bättre man än jag.
Det tror jag inte på.
Jag tror på dig, Jesse.
Det är dags att du börjar tro på dig själv.
Just nu behöver din vän dig.
Tänker du svika honom?
Hur mår han?
Hans fot var infekterad, men det kommer bli bra.
Jag gav honom något att sova på.
Jag tror vi fick en dålig start. Jag ber om ursäkt för det.
Ingen fara. Det är svårt när någon man bryr sig om blir skadad.
Men jag menade inte att säga hur du ska sköta ditt jobb.
Och jag är skyldig dig en ursäkt för tricket med klockan.
-Det är okej, jag förtjänade det. -Nej, det gjorde du inte.
Lite, kanske.
Tack för att du tar så god hand om honom.
Det är mitt jobb.
Åh, Lee.
Jag är så glad att du kommer bli bra.
Men du skrämde mig halvt ihjäl, hjärtlösa man.
När jag hörde om olyckan...
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag kunde inte tänka mig... ett liv utan dig.
Det skrämmer mig ännu mer.
Vad jag försöker säga är...
Våga inte skada dig...
Och våga inte...
...lämna mig. Någonsin.
Det var länge sedan jag var i kyrkan.
Allt kunde ha varit annorlunda om du spenderat mer tid i en.
Trevligt att se er, pojkar.
Det här är ingen artighetsvisit, Matt, men det visste du redan.
Det är ett guldtåg på väg in...
...och vi behöver din hjälp.
Jag är inte intresserad, men tackar som frågar.
Det är nog bäst att du ändrar dig,
för jag vill inte börja skada folk,
speciellt inte din söta lilla dam.
Rör du Abigail, dödar jag dig.
Nå... jag kanske inte dödar henne, utan tar med henne som förströelse.
Okej, Jake,
du vinner.
Det gör jag alltid.
Plocka upp honom.
Stanna där.
Gör det inte.
Frank!
-Klarar du dig? -Jag klarar mig.
Jag missar inte härifrån.
Känner jag dig?
Låt oss säga att jag var vän med Carl Benson.
Han dog i ett bankrån.
Har jag hört.
Du borde veta. Du dödade honom,
tillsammans med Silas Ramsey, och vem vet hur många fler.
Du har inga bevis.
Åh, det får jag fram.
Kanske inte från dig, men dina kompisar pratar säkert gärna.
Din vän?
Han dog på knä...
...medan han bad för sitt liv.
Han bad nog inte snällt nog.
Du kommer inte få en chans att be.
Gör det inte!
Jag vet hur du känner, men du kan inte skjuta honom kallblodigt.
Se bara.
Bill,
han får vad han förtjänar, tro mig.
Men skjuter du, så hamnar du i fängelse.
Lägg ner vapnet, Bill.
Lägg ner vapnet.
Tack, Clara.
Miss Abigail.
-Jag var så orolig för dig. -Åh, jag sade att det skulle ordna sig.
Jag följer dig till skolan.
Stavningstävlingen är idag.
Vi kan öva på vägen dit.
Så, det är över med Garrison och Frank?
-Äntligen. -Är du okej?
Jag tror det. Jag ska prata med Frank sen.
Du har gått igenom mycket. Jag kan inte föreställa mig hur du mår.
Det som inte dödar en stärker en, heter det ju.
Då tror jag att du måste vara en av de starkaste kvinnorna jag känner.
-Jag är skyldig dig en tjänst, Jack. -Varför?
För att du hindrade mig från att skjuta.
Garrisons förtjänar att bli inlåsta, inte du.
Du vet hur svårt det är för mig att följa reglerna.
Det vet jag.
Därför är min tid som Mountie över.
Är du säker på det?
Jag är säker.
Mounties förlust är Pinkertons vinst.
-Jag tar inte det jobbet heller. -Inte?
Jag tror att jag arbetar bäst när jag inte svarar inför någon annan.
Ja, det måste jag hålla med om.
Vem hade trott det?
För första gången i mitt liv får jag välja vad jag ska göra helt själv.
Vad du än väljer, hoppas jag att du stannar i Hope Valley.
Jag backar alltid upp dig.
Det är ömsesidigt, Jack.
Jag vet.
Jag har aldrig varit så stolt över min klass.
Ni har arbetat så hårt, och det ser man
på resultaten i stavningstävlingen.
Ja, Robert?
När ska du dela ut diplomen?
Nu.
Först har vi...
Opal. Etthundra procent.
-Mycket bra jobbat, Opal. -Tack.
Sedan har vi...
Cody.
Etthundra procent.
Miss Abigail kommer att bli stolt.
Sedan har vi...
Abigail, jag är så ledsen.
För vad?
För vad som kunde ha hänt.
Jag kan leva med det, Frank.
Jag kan inte gå omkring och vara rädd.
Du är inte så lättskrämd, va?
Nej, det är jag inte.
Inte jag heller.
Kan du leva med det?
Jag vet inte...
...men jag vill ta reda på det.
Tror du att hon vet?
Det vet jag att hon gör.
Och hon har fått frid.
Jag med.
Tack för det.
Mr Avery?
Kan du be med mig?
Ursäkta mig.
Faith. Faith, vänta.
Hur är det med Lee?
Bra. Han borde vara på fötter igen inom ett par dagar.
Så bra.
Är något på tok?
Nej, det är inget.
Är du säker? Jag kanske kan hjälpa.
Det kan du inte.
-Dåliga nyheter hemifrån? -Nej, inte alls.
Det är privat.
Jag är ledsen, Jack. Jag måste gå.
Miss Abigail.
Oj, Cody, sakta ner.
-Var är miss Abigail? -Hon är ute med pastor Frank.
Du kan visa henne diplomet direkt när hon kommer hem.
Men jag vill visa henne nu.
Men hon är inte här nu.
Hon är aldrig här. Hon är alltid upptagen.
Cody, det är inte sant.
Vem bryr sig förresten om ett dumt diplom?
Cody, vad är det?
Du skulle inte förstå.
Jag kan försöka.
Jag vet att det är svårt att dela miss Abigail med andra.
Vill du veta en hemlighet?
Konstapel Thornton berättade
att han inte heller gillade när hans mamma var ute utan honom,
men hon älskade honom ändå.
Det är inte samma sak.
Jag tror att han kände ungefär som du.
Men miss Abigail är inte min mamma.
Nej, det är hon inte, men...
Anna säger att miss Abigail inte kan älska mig som en riktig mamma gör.
Anna har fel.
Nej. Jag hör inte hemma här.
Cody, det är inte sant.
Jo. Jag hör inte hemma någonstans.
Har du hört sagan om den fula ankungen?
Det var en gång en liten ankunge
som tyckte att han inte hörde hemma någonstans.
Och alla de andra ankorna och de andra fåglar retade honom, och...
Han trodde att ingen brydde sig om honom.
Men så en dag
mötte han en svanfamilj.
Och vet du vad?
Han passade in perfekt.
Det var inte familjen han föddes in i,
men det var den familj han var menad att vara med.
Du är en svan, Cody...
...och du har hittat din familj...
...och den familjen är miss Abigail.
Men jag är inte riktig familj, jag bor bara i hennes hus.
Nej, det gör du inte.
Du bor i hennes hjärta.
Tack för matchen.
Jag hörde att Jesse mår bättre.
Ja, han kommer att bli bra.
Tänk att han gjorde det rätta i alla fall.
Du låter förvånad.
Ja, det är jag. Jag antar att dina böner hjälpte.
De brukar göra det.
Men du kom inte hit för att prata om bönens makt.
Nej. Jag kom för att tacka dig för allt du gjort för mig.
Tacka inte mig, tacka Jack. Jag ville göra upp med Garrison.
Jag trodde ni jobbade på ackord?
-Inte längre. -Ännu en axel på en vagn är av.
Den tredje den här veckan.
Vi kommer missa ännu en deadline.
Det är inte bra för affärerna.
Det kan man lugnt säga. Först mr Coulter, och nu det här.
Ja, blir det inte bättre,
kommer vi börja förlora kontrakt.
Och då blir inte mr Coulter glad.
Jag klandrar inte Anna.
Hon menade inte att såra Cody.
Åh, självklart inte. Men jag önskar att jag hade vetat.
Ja, men...
Vi har varit lite distraherade på sistone.
Och Cody sade inget till mig heller förrän nu.
Jag måste säga till Cody att Anna har fel.
Barn tar sanningen som de hör den.
Vilket är exakt varför jag måste prata med honom.
Jag är glad att du fortfarande är vaken.
Jag trodde att du skulle bli arg. Det är ju skola i morgon.
Ibland är det okej att tänja lite på reglerna.
Vet du varför du är så speciell för mig?
För att Gud satte dig i mitt liv av en anledning...
...och i samma sekund som du dök upp, visste jag att jag ville ha dig kvar.
Jag har aldrig tänkt på det så.
Tänk så här, då:
Jag behöver dig precis lika mycket som du behöver mig...
...och det var därför vi fann varandra.
Som när den fula ankungen hittade sin familj?
Precis så.
Du är min riktiga familj, Cody...
...och jag älskar dig väldigt mycket.
Jag älskar dig också, miss Abigail.
Jag behövde ett slut på min historia och jag fann det.
Jag fann det i hur folket i Hope Valley
tillsammans bekämpade sina problem och rädslor,
oavsett om det var hela stadens rädsla,
eller bara en liten pojke som behövde kärlek.
I natt, i Hope Valley, vilar våra hjärtan lugnt och tryggt.
Diplom Utdelat till Cody
Undertexter: Caroline Ahlbäck