Tidigare på When Calls the Heart:
-Jack. -Faith.
-Är något på tok? -Det är personligt.
Garrisons förtjänar att låsas in.
Mina dagar som mountie är över.
Vad har hänt?
En kabel gick av.
Ännu en axel gick sönder på en av vagnarna.
Först blir mr Coulter skadad, och nu det här?
Jag tycker att du driver dig själv för hårt, Lee.
Det finns ingen anledning till att gå tillbaka till jobbet så snabbt.
Du behöver återhämta dig.
Jag skadade foten. Jag har inte pesten.
Det är möjligt, men man kan aldrig vara nog försiktig.
Jag har mycket att göra. Massor att göra.
Lova mig att du tar det lugnt.
Jag lovar.
Jag tittar till dig senare.
-Det vet jag. -Jobba inte för hårt.
-Nej, då. -Och försök undvika det där draget.
Jag säger ju att jag inte är sjuk.
Då ska vi försöka hålla det så.
Gå nu.
Jösses.
Wade.
Ge mig goda nyheter, snälla.
Jag önskar jag kunde... Men vi har tappat ännu ett kontrakt.
Det är det andra på tre dagar.
Vi klarade inte att leverera som avtalat med tre trasiga vagnar.
Och en av sågarna avstängd.
Hur länge?
Två män jobbar på det nu.
Tar nog resten av veckan.
Sätt sex män på det,
för vi måste ta oss ur knipan vi sitter i.
Kom in.
Det ser ut som en snöstorm här.
Jack, det är så frustrerande.
Jag vill skriva om Hope Valley.
Jag vill dela mitt liv här med resten av världen,
men jag kommer visst inte förbi första raden.
Ibland har man inspiration, och ibland inte.
Jag tror att min är på semester.
Den är tillbaka nu.
Jag beställde den här åt dig i handelsboden förra veckan.
Får jag?
Jack,
den är underbar.
Jag vet hur mycket det betyder för dig.
Tack så mycket.
Prova den.
Du är min inspiration
Då så, allihopa,
innan vi börjar,
så vill jag presentera Hattie Ferguson.
Hon är nyinflyttad från Hamilton.
Kommer inte ni därifrån?
Jo, och det ligger långt borta,
så jag vill att ni välkomnar Hattie.
Hej, Hattie!
Det var snällt.
Var snälla och öppna era matematikböcker på sidan tio.
Vi har ont om böcker, men du kan dela med Anna.
Vi hade egna böcker i skolan i Hamilton.
Och det ska du få så fort jag kan.
Jag vill inte sitta bredvid henne.
Jag har gett dig din plats, så nu sätter du dig.
Idag ska vi jobba med multiplikationstabellerna.
Jag tycker din klänning är fin.
Vi är inte vänner bara för att jag sitter här.
Jag tycker att vi tar chokladtårta.
Florence, du behöver inte göra dig besvär.
Du känner mig. Jag vill göra det.
God morgon, mina damer.
God morgon.
Jag hör att någon snart fyller år.
Det är svårt att tro, men jag har inte sagt något, jag lovar.
Hur visste du det?
Jag är en utredare, och min utredning visar att
någon kanske inte har planer för födelsedagen.
Jag hade inte det, men Florence har bjudit mig...
På lunch. Hon är ledig för middag.
Och jag har mycket att handla. Jag måste gå vidare.
Adjö.
-Hur vore det med en födelsedagsmiddag? -Underbart.
Jag känner till ett litet kafé
med en kock som bara lagar mat vid speciella tillfällen.
Jaså? Och vem är det?
Vad är er favoriträtt?
Jag gillar att bli överraskad.
Jag är bra på att överraska.
Vad sägs om klockan sju på torsdag?
Vi ses då.
Det var det sista.
Jag kan nog skicka lite äpplen i morgon, och så bakar jag bröd.
Det är verkligen generöst.
Det är svårt för nybyggarna i dalen
att flytta hit och lämna allt de känner till.
Låter som att du talar av erfarenhet.
Noah och jag kom hit ut för att få ett bättre liv,
men det tog tid att hitta det.
Jag minns hur det är att vara hungrig.
Så säg bara till om det är något jag kan göra.
Du har redan gjort mer än du vet.
Jag kan säga detsamma om dig. Du har varit där varje dag i en vecka.
Det bästa med mitt jobb är att kunna hjälpa.
Vad är det värsta?
Att missa söndagsfrukosten på ditt kafé.
Jag kan övertalas till att öppna tidigt.
Nej, du jobbar redan för mycket.
Att laga frukost åt dig är inte att jobba.
Det är bäst jag beger mig.
Vet du vad? Clara kan ta hand om lunchrusningen.
Jag följer med dig.
Fint. Jag behöver hjälp.
Det kommer att vara bra för oss.
Som en ny början efter allt som hänt.
Jag förstår vad du menar.
Men tro inte att du slipper undan. Jag vill ha min returmatch i dart.
Du gillar verkligen att bli straffad, va?
Vi ses utanför.
Ja.
Tar du ledigt resten av dagen?
Ja, jag ska hjälpa till med nybyggarna. Men Clara är här.
Det klarar hon säkert fint.
Behöver du något?
Ja, faktiskt.
Jag vill få tillåtelse att stänga kaféet en timme tidigare på torsdag.
Får jag fråga varför?
Dottie Ramsey fyller år, och jag vill laga middag åt henne.
Vilken underbar idé.
Så det går bra?
Ja, hon kommer nog älska det.
-Vi är bara vänner. -Självklart.
Det finns genvägar till att lära sig multiplikation.
Kan nån berätta vilka de är?
Miss Thatcher, Miles tog min bok.
Miles, ge tillbaka boken till Emily.
Är det dags för rast?
En kort rast.
Det är min tur med bollen.
Nej, det är min tur.
Var snälla och samsas.
Vill du hoppa hage med oss?
Jag hoppar inte hage. Min bästa vän, Janie, och jag spelar krocket.
Det är kul att hoppa hage.
Jag sa att jag inte vill!
Laura, vad händer?
Vi frågade bara om hon ville hoppa hage.
Att hoppa hage är dumt.
-Du kanske är dum. -Nu räcker det.
Kom in igen. Alla sätter sig ner.
Jag är mycket besviken på hur ni behandlar varandra idag.
Hon började.
Det spelar ingen roll vem som började.
Det viktiga är att vi lär oss
att behandla varandra med vänlighet i klassen.
Så...
...idag är det...
...första dagen på...
...vänliga veckan.
Vad är vänliga veckan?
Varje dag har ni i läxa
att göra något vänligt för någon.
Det får inte vara er bästa vän. Utan någon annan.
-Vem då? -Någon ni inte tänker på annars.
Och ni får välja.
Måste vi?
Ja, vi måste,
för vi är ett samhälle, och det är dags att vi uppför oss så.
Det kunde inte kommit lägligare, pastorn.
Det har varit svårare att hitta jobb än vi trodde.
Järnvägen anställer visst.
De gjorde det, ett tag. Men inte längre.
Några har fått jobb på sågen, men det finns inte till alla.
Vi ska göra vad vi kan för att hjälpa.
Tack.
Det är ingen fara.
Hur mår han?
Han slutar inte gråta.
Vad heter han?
-Oliver. -Hej, Oliver.
Hur länge har han haft feber?
Några dagar.
Det finns en sköterska som kan hjälpa.
Det har jag inte råd med.
Oroa dig inte för det.
Ni bor i Hope Valley nu. Vi tar hand om varandra.
Så ja, Oliver.
Det är ingen fara.
Du ville prata med mig?
Ja.
Jag har pratat med borgmästare Gowen.
Han sa att du avböjde att driva sjukstugan.
Det stämmer.
Du gillar inte att jobba i Hope Valley.
Jo, det gör jag.
Varför sa du nej?
Min fästman telegraferade.
Han sa att jag måste återvända till Union City genast.
Är allt bra?
Ja, allt är bra.
Jag sa att jag skulle komma så fort jobbet var klart.
Jag ville starta upp sjukstugan.
Han gillade inte det?
Det verkar inte så.
Han kommer och hämtar mig i morgon.
-Hur känner du för det? -Jag vet inte.
Jag älskar Peter, och jag vill göra honom lycklig, men...
Att vara här och göra skillnad i folks liv får mig att känna mig så...
...levande.
Jag vet faktiskt inte vad jag ska göra.
Jag tog med...
...middag?
Förlåt, jag menade inte att tränga mig på...
Ingen fara. Jag skulle precis gå.
Faith...
Prata med Peter om det.
Berätta hur du känner.
Det känns som om jag avbröt något.
Hon avböjde att driva sjukstugan.
Det visar sig att hon och fästmannen har problem.
Och hon bad dig om hjälp?
Ja. Jag är hennes vän.
Jag vet. Det betyder inte att jag gillar det.
Och jag är inte säker
på vad jag tycker om att Wade Barrett bor granne med dig.
Ja...
Han är väldigt stilig.
Hur ska jag kunna tävla mot det?
Du får väl försöka.
Visst.
Efter middagen
ska jag ta med dig på en lång,
romantisk promenad runt sjön, bara du och jag.
Det är lite kyligt för det.
Jag ska värma dig.
Hur ligger jag till då?
Du vinner.
Han gråter inte längre.
Varsågod.
Han har öroninflammation,
men vi upptäckte den tidigt. Han klarar sig fint.
Tack vare er två.
Men jag vill att någon skjutsar hit er i morgon,
jag vill vara säker på att det inte blir komplikationer.
Jag vill inte ställa till med besvär.
Det är inget besvär, Edith.
Jag kan inte tacka er nog.
Klar att åka?
Vi ses i morgon.
Caleb överraskade mig med att bädda min säng i morse.
Det gav honom en extra kaka.
Det är viktigt att lära barnen att respektera varandra.
Det handlar om hyfs, om ni frågar mig.
Det är så svårt att lära barnen att uppföra sig.
Man pratar och pratar, och det går rakt igenom.
Jag tror att jag har en lösning.
När jag var i era barns ålder
så lärde sig unga damer och herrar hyfs genom att gå på dans.
Intressant idé.
Det var fantastiskt.
Flickor i sina finaste klänningar, och pojkar i söndagskostymer,
så ordentliga, så fina, och alla uppförde sig,
och behandlade varandra med respekt och artighet.
Jag önskar vi kunde göra så.
Det kan vi
om Rosemary organiserar det.
Ja...
Det är ju vänliga veckan, och...
Ja, jag har talang för att ordna sånt.
Ingen gör det bättre än du.
Vi måste hålla danslektioner, så barnen kan öva.
De kan stanna efter skolan.
Sen är det dansen. Vi behöver dekorationer
och förfriskningar.
Jag bakar brownies.
Jag tar med bål och kakor.
Fantastiskt. Vänligheten smittar i Hope Valley.
Ha en trevlig dag.
Ryktet säger att Lee Coulter har tappat kunder.
Ja, han har verkligen otur.
Har något liknande hänt tidigare?
Nej, aldrig. Tänker du detsamma som jag?
Det är något som inte stämmer.
Ja.
Låt oss hoppas att det är bara är otur.
Ja, verkligen. Staden skulle dö utan sågverket.
Jack... Får jag presentera min fästman.
Peter Fillmore.
-Peter, ett nöje. -Konstapeln.
Det är en trevlig liten stad ni har.
Ja, vi gillar den. Och vi uppskattar Faiths hjälp.
Hon är väldigt bra på det hon gör.
Vi såg gärna att hon stannade tills vi hittat en ersättare.
Vi måste åka hem, är jag rädd.
Om jag kunde stanna en vecka...
Har du inte ett bröllop att planera?
-Jo... -Då finns det inget mer att säga.
Jag kan göra både och.
Att vara min fru är ett heltidsjobb, raring.
Du behöver inte leka Florence Nightingale igen.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Innan ni berättar om alla snälla saker ni gjort,
så har miss LeVeaux något att säga.
Hejsan, barn.
Eftersom det är vänliga veckan,
ska jag göra en osjälvisk vänlighet för er alla.
Vi ska inte spela en ny pjäs, va?
Robert.
Det kanske är bättre än en pjäs.
Jag ska ställa till med en dans för er,
med dekorationer, förfriskningar och musik.
Det kommer att bli helt magiskt.
Vi ska börja öva efter skolan, och när jag är klar med er,
kommer ni alla kunna uppföra er som
riktiga små damer och galanta små herrar.
Vi ses efter skolan.
I Hamilton gick min bästa vän Janie och jag på danser hela tiden.
Man måste ha en riktig orkester.
Man behöver inte en riktig orkester för att ha roligt
och få nya vänner.
Det är inte samma sak.
Då så.
Vem har gjort något vänligt som de vill berätta om?
Jag diskade åt mamma.
Vad bra, Opal. Någon mer?
Jag har räddat en skunk. Vill ni se?
Hur lång tid skulle det ta för axeln att bli bra?
Inte så länge, en vecka eller två.
Ska du fortsätta att jobba på handelsboden?
Jag är inte säker.
Jag vet bara att jag vill tjäna mycket pengar,
så jag kan köpa fina saker till min flickvän.
Jag är inte din flickvän.
Inte än.
Jag är ledsen att du är ledsen över dansen.
Kan du inte låta mig vara ifred?
Ibland när jag är ledsen, så tröstar Brownie mig.
Vill du hålla honom?
Gå härifrån!
Varsågod, Opal.
Du kan väl gå in och göra rent honom?
Hattie Ferguson, det var oartigt.
Hon lät mig inte vara.
-Hon försökte vara snäll. -Jag hatar henne.
Det menar du inte.
Jo, det gör jag. Jag hatar alla här.
Du hatar inte alla, och du
stannar efter skolan och gör rent griffeltavlorna.
Det här är en del av kabeln som skadade din fot.
Titta på kanten.
Den har inte nötts ut.
Den har klippts av.
Så du säger att det inte var en olycka?
Och jag tittade på axeln, som gick sönder på er vagn.
Det var skrapmärken på hjulbulten,
som om någon använt ett verktyg och lossat den.
Du tror inte att det var en olycka heller?
En misstänkt incident kan jag kalla otur, men två?
Nej, det är något som inte stämmer.
Sabotage.
Toppen.
Jag är klar med tavlan. Får jag gå nu?
Inte än. Jag vill prata med dig.
Jag vet hur svårt det kan vara att börja på en ny skola,
men jag tror att det vore lättare om du skaffade lite vänner.
Jag vill inte ha vänner. Jag vill tillbaka till Hamilton.
Hattie, jag kände precis som du när jag kom hit.
Jag hade inga vänner.
Men sen märkte jag att folket här är snälla, generösa och givmilda.
Du måste bara ge dem en chans.
Och innan du vet ordet av, så känner du dig hemma här i Hope Valley.
Nej. Hamilton är mitt hem, och Janie är min bästa vän.
Jag har en idé.
Tänk om du kan bjuda hit Janie?
Då kan du visa henne din nya skola och alla får träffa henne.
-Vore inte det trevligt? -Nej, det vore det inte.
Hon skulle hata det lika mycket som jag hatar det.
Hattie...
Du var långt borta i tankarna?
Förlåt, jag är lite disträ.
Elizabeth...
Jag vet att du som lärare har mycket att tänka på, men...
Den minen kommer bara att ge dig rynkor,
och du vill säkert inte ha fler än du redan har.
Har du glömt att det är vänliga veckan?
Man kan vara ärlig fast man är vänlig,
och behöver du råd, så finns jag här.
Det gör jag faktiskt.
Jag lyssnar.
Jag har en ny elev i skolan,
och hon har svårt att anpassa sig till livet här.
Jag har försökt allt, men jag lyckas inte
nå fram till henne eller hjälpa henne få vänner.
Om du frågar mig, och det gör du ju,
så gäller det att få henne att lära känna andra barn.
Ta reda på vad de har gemensamt.
När man lärt känna någon,
är det lättare att känna samhörighet.
Det låter logiskt.
Självklart.
Se bara på dig och mig.
När jag lärt känna dig, så insåg jag
att under din torra yta, så finns det en gnista av personlighet.
Nu känns det bättre.
Ser du? Det funkar.
Jag är glad att febern har gått ner.
Han borde klara sig, men om febern kommer tillbaka,
så måste ni be mrs Stanton få hit doktorn.
Kommer ni inte att vara här?
Nej.
Jag ska återvända till Union City i morgon.
Ni är så barmhärtig, miss Carter.
Det är sant. Vi kommer att sakna er.
Jag kommer att sakna er med.
Vi måste gå ner.
Edith, hur mår du?
Du verkar orolig.
Vi har fått veta att mr Gowen ska höja hyran.
Han säger att han vräker oss om vi inte betalar.
Hur lång tid har ni på er att betala?
Han vill ha dem på måndag.
Det är ju ingen tid alls.
Jag vet inte vad vi ska göra.
Vi har ingenstans att ta vägen, och inget ordnat.
Jag känner Henry Gowen.
Låt mig prata med honom.
Har du tillräckligt med lödder?
Han var rätt smutsig. Har han jagat ekorrar?
Det enda Rip jagar nuförtiden är sin skål.
Kan du ta ut honom och skölja av honom?
Jag ska säga till miss Thatcher att du var snäll mot Rip.
Peter, vad kan jag göra för dig?
Jag vet hur mycket Faith respekterar dig, så jag ville prata med dig.
Självklart. Slå dig ner.
Vad har du på hjärtat?
Hon har alltid varit livlig,
men på sistone har hon varit...
...oresonlig.
Oresonlig? På vilket sätt?
Jag har låtit henne jobba så länge jag kunnat,
men nu är det dags att bilda familj.
Och du vill att jag ska säga till henne att göra det?
Hon verkar respektera dina åsikter,
och ibland behöver kvinnor bli tillsagda.
Tja...
Jag tycker att om Faith vill fortsätta som sjuksköterska, ska hon få det.
Hon valde att gifta sig med mig.
Hon kan väl göra båda delarna.
Det är inte möjligt.
Men jag inser att vi inte har samma åsikt, så...
Jag ska inte ta upp din tid.
Peter.
Är du säker på att Faith blir lycklig, om hon ger upp det som gör henne lycklig?
Hon vet inte vad som gör henne lycklig.
Men det vet du?
Självklart.
Vill du inte vara med och leka?
Du har säkert mer gemensamt med dina klasskamrater än du tror.
Se bara på Cody.
Han är också ny, och han hade heller inga vänner när han kom hit.
Hans bästa vän var hans syster, Becky.
Vad hände med henne?
Hon blev sjuk, men hon är i Union City och tillfrisknar.
Men han saknar henne väldigt mycket,
precis som du saknar din vän.
Det är inte samma sak.
Nej.
Han kan inte ersätta din vän, Janie,
och han växte inte upp i ett fint hus i Hamilton...
...men han behöver någon att se upp till...
...nån som kan vara hans storasyster.
Det tog honom ett tag att få vänner, men han fick det,
och om du försöker, och du är snäll,
så får du också det.
Jag vill inte dra förhastade slutsatser,
men Jack och Bill har tittat närmare på
de olyckorna vi haft på sistone, och de tror
att det kan vara sabotage.
Sabotage?
Vad säger du? Du har jobbat på många sågverk.
Har du sett något liknande?
Det finns inte en såg, där man inte haft skador.
Det hör till.
Men det är märkligt hur alla vagnarna gick sönder samtidigt,
och sågen med.
Ja, Mike har rätt. Jag skulle dubblat antalet vakter.
Bra idé.
När musiken börjar spela,
så korsar herren dansgolvet och ber en dam om dansen.
Måste jag tala högre?
Du måste nog demonstrera.
Bra idé. Jag behöver en frivillig.
Här har jag en.
Får jag...
Får jag lov?
Nej.
Ursäkta?
Sa du just nej?
Jag vill inte dansa.
Inte med honom, inte med någon.
Cody,
jag skulle bli glad om du
sparade första dansen åt mig på lördag.
Hattie,
så här uppför vi oss inte på en dans.
Låt mig bara vara.
Hör på mig.
Fortsätter du att behandla folk illa, kommer ingen vilja vara din vän.
Bra. För jag vill inte ha nån.
Mr Gowen?
Vi måste prata med er.
Av er ton att döma, kommer jag inte att gilla samtalet.
Antagligen inte.
Ni kan inte höja hyran för era hyresgäster med så kort varsel.
Jo, det kan jag.
De har inga kontrakt, de har bara muntliga avtal.
Är ni hjärtlös nog att tvinga bort dessa stackars människor?
Hjärtat har inget med affärsbeslut att göra, mrs Stanton.
Har de inte råd med hyran, så får de ge plats åt dem som kan.
Annars vräker jag dem.
Nej, det gör ni inte.
Vräkning är en juridisk process.
Ni må vara borgmästare i Hope Valley, men ni är inte lagen.
Det är jag.
Ge mig ett giltigt domstolsbeslut, så verkställer jag det.
Jag vet att Hattie varit olycklig sen vi flyttade hit,
men jag visste inte att hon hade problem med de andra barnen.
Jag är så ledsen.
Jag tror nog de klarar sig.
Det är Hattie jag är orolig för.
Hon verkar inte vilja ha några vänner.
Jag vet att flytten var svår för henne.
Hon pratar mycket om att hon saknar det vackra huset ni hade,
och alla fina fester.
Har Hattie sagt att vi är rika?
Inte rakt ut.
Visst bodde vi i ett vackert hus, men det var inte vårt.
Var det inte?
Jag jobbade åt en domare.
Jag var guvernant åt deras dotter, Janie.
Hatties bästa vän.
De flickorna var som ler och långhalm.
Men när jag inte behövdes längre, så var vi tvungna att flytta.
Jag tänkte att
Hattie kanske skulle må bättre, om Janie kunde komma på besök.
Miss Thatcher.
Hattie har inte berättat.
Berättat vad?
Janie dog.
Jag visste inte att du kunde laga mat.
Jag har många talanger.
En skål...
...för en vacker dam på hennes dag.
Ni har en fördel.
Vad då?
Du kan få fram information, som jag inte kan få fram.
Vad för slags information vill du ha?
För det första,
vill jag veta varför någon så...
...självständig som ni, blev polis.
Det finns många onda som drar fördel av de goda,
och inte nog med poliser att ta dem.
Så varför slutade du?
Jag insåg att man inte alltid kan lösa ett problem på den rakaste vägen.
Är det tillräckligt med information?
För stunden.
Bra.
Om du ursäktar mig, så behöver biffarna kryddas.
Ingen man har lagat mat åt mig förr.
Det finns en första gång för många saker.
Jag tycker så synd om Hattie,
som låtsas att hon inte behöver någon för att dölja hur ont det gör.
Ibland tycker jag att du har ett helgons tålamod.
Barn är som pussel.
Ibland måste man jobba på att få bitarna att passa ihop.
Men det är alltid värt det. Speciellt med nån som Hattie.
Utmaningen nu är att få henne förbi smärtan, så hon kan öppna sig igen.
Jag tror att du kommer att bli en fantastisk mamma.
För att jag gillar pussel?
Ja.
Men viktigast av allt,
för att du gör jättegod köttpaj.
Visst.
Så...
Så?
Är det inte nu du ska säga att jag kommer att bli en bra pappa?
Jag vet inte om det stämmer.
Vet du inte?
Jag har inte ätit din köttpaj.
Säg mig en sak, Bill.
Det låter som om många kapitel i ditt liv avslutas nu.
Hur så?
Polisen, och Nora.
Abigail, då?
Vi är affärspartners.
Jag vet det, men du sa själv
att du inte gillar att ta rakaste vägen till det du vill ha, vilket
enligt en del gör dig lite farlig.
Oförutsägbar kanske, men inte farlig.
Även när det gäller hjärteangelägenheter?
Det får du bedöma.
-Varför är inte pojkarna här? -Är vi illa ute?
Nej, ni är inte illa ute,
och pojkarna är inte här, för det är ett möte för flickor.
Jag bad era föräldrar att komma hit med er, så vi kan prata om Hattie.
Hon hatar oss.
Jag tror att hon är avundsjuk på er.
Ni har varandra.
Ni har fått vänner här.
Men Hattie är ny, och hon har ingen.
Det är för att hon är elak.
Jag vet att det kan vara svårt att förstå,
men Hattie har förlorat en mycket god vän,
och nu är hon inte säker på om hon kan lita på nån igen.
Vem har förlorat något kärt?
Min hund sprang bort.
Jag grät länge.
Jag trodde att jag tappat bort Brownie.
Det gjorde mig ledsen.
Om ni kan minnas den känslan, så vet ni hur Hattie mår nu.
Vi kanske kan få henne att må bättre.
Jag hoppades att ni skulle säga det.
Peter backar inte.
Han säger att jag måste följa med tillbaka, annars bryter han förlovningen.
Hur känner du?
Jag älskar förstås Peter, men jag tycker att han är orättvis.
Peter vill ha det han vill.
Tänk om jag inte vill det samma?
Vill du inte veta det nu hellre än längre fram?
Vi borde väl ha pratat om sånt innan vi förlovade oss.
Bättre sent än aldrig.
Men jag har gett honom ett löfte, och ett löfte är ett löfte.
Inte om det löftet gör dig olycklig resten av livet.
Jag trodde att kärleken besegrade allt.
Det gör den.
Om det är äkta kärlek.
Varför är vi här?
Det är en överraskning.
Jag gillar inte överraskningar.
Då så.
Några av flickorna från skolan vill ha en välkomstfest för dig.
De väntar på dig inne i salongen.
Jag tänker inte gå.
Hattie, snälla?
De anstränger sig verkligen, och de vill vara dina vänner.
Jag har Janie. Jag behöver bara henne.
Hattie...
Sätt dig ner.
Jag har pratat med din mamma,
och jag vet vad som hände Janie.
Jag beklagar verkligen.
Janie är min bästa vän.
Hon kommer alltid att vara min bästa vän.
Jag vet det.
Och du kommer aldrig att glömma henne.
Men det betyder inte att du inte kan ha andra vänner.
Men tänk om något händer dem?
Gumman, du får inte vara rädd för att öppna hjärtat igen.
Jag vet att det gör ont,
och det kommer att göra ont länge.
Men Janie skulle vilja att du fick nya vänner.
Hon vill inte att du är ledsen.
Bästa vänner vill inte ha det så.
Jag saknar henne så mycket.
Det vet jag.
Men du måste släppa henne, litegrann.
Det är för sent.
Jag har varit så elak att ingen nånsin vill vara min vän.
Hattie,
här behandlar vi folk med vänlighet.
Och vi tror på andra chanser.
Till och med för nån som mig?
Speciellt för nån som dig.
Är du redo att träffa de andra flickorna?
Kom.
Överraskning!
En av mannarna kände röklukt
och så såg han att ångmaskinen brann.
För många olyckor för att det ska vara olyckor.
Någon vill få dig att lägga ner.
Mordbrand, alltså?
Verkar så.
Ska jag polisanmäla det?
Vi har ingen misstänkt.
Inleder vi en officiell utredning,
så riskerar vi att skrämma bort dem.
Jag vet inte vad ni tycker, men jag vill ta fast dem.
Så vi håller det hemligt.
Visst.
Det blir skönt att komma hem.
Peter,
jag följer inte med dig.
Följer du inte med?
Inte nu i alla fall.
De behöver mig här. Jag kan inte åka.
Du vet inte vad du säger.
Jo, det gör jag.
Kommer du inte med, är vår förlovning bruten.
Är det så du känner, så är det ditt beslut, inte mitt.
Du kommer att ångra dig.
Kanske.
Men jag måste få upptäcka det själv.
-Hej. -Hej.
Vad vacker du är.
Du är inte så pjåkig själv.
Redo att gå?
Jag väntar bara på Cody.
Tack.
Så stilig du är.
Kostymen kliar lite.
Det kommer du inte att märka ute på dansgolvet.
Vem har knutit flugan?
Jag.
Det har du gjort bra. Låt mig bara...
...rätta till den lite.
Bra.
Jag trodde inte det var möjligt, men nu är du ännu stiligare.
Ska vi?
Ja, nu går vi.
Hej, vad vacker du är.
Tack.
Miss LeVeaux?
Vad fin du är i din klänning.
Det är ju vänliga veckan, så jag har gjort en sak.
Har du?
Det är ett halsband gjort av makaroner.
Det är väldigt... unikt.
Jag ska vårda det väl.
Ska du ta på det?
Ja, visst ska hon det.
Jag blir balens drottning.
Jag tycker det är så rart.
Barnen kanske inte visar det,
men jag tror att de tycker att det är spännande.
Jag hoppas det.
Jag vet det. Det är därför jag säger det.
Är det din goda gärning?
Rosemary, vi har kanske inte alltid varit vänner,
men jag tycker att det du gör för barnen är fantastiskt.
Det är så snällt av dig.
Jag saknar ord.
Du behöver inte säga något.
Får jag kanske återgälda med ett halsband?
Det är alltför generöst.
Åh, flickor, ni ser fantastiska ut.
Jag har lånat Anna en klänning för vänliga veckan.
Underbart.
-Hej då. -Hej då.
Elizabeth Thatcher, jag vet inte hur du gjorde det, men
du har gjort underverk med den flickan.
Hon gjorde arbetet själv.
Vad hände?
Hon öppnade sitt hjärta.
Hej.
Jag tycker att vi börjar.
Får jag lov?
Med nöje.
Jag hoppades att du skulle spara dansen till mig.
Vill du dansa med mig?
Om det går bra för mrs Thatcher.
Det går mer än bra.
Det ser ut som att du blivit övergiven.
Ja.
Jag vet att det är svårt att ersätta...
...men får jag lov?
Självklart.
Undertexter: Omar Bobb-Semple