Tidligere på When Calls The Heart:
-Hvor mye ber du om? -Spørs på kjøperen.
Vel, det skal jeg huske på.
Cody er lykkelig her.
Han hører hjemme her.
-Er jeg i historien din? -Det er en mountie.
Rosemary LeVeaux, vil du bli min kone?
Så klart.
HOPE VALLEY 800 METER
Så, lintøyet.
Blått eller hvitt?
Til hva da?
Bryllupsfesten, din tulling.
Hvite duker er standard,
men hvis vi går for blått, vil det stå til øyenfargen min.
Hva har vi som kan stå til øynene mine? Noe blodskutt?
Å, Lee.
Du må virkelig få deg litt hvile.
Det hadde vært deilig, men jeg har ikke tid med alt som står på gjørelista di.
Se på det som en fornøyelse.
Jepp.
Så, bryllupsmiddagen.
Er ikke det noe du burde snakke med Abigail om?
Jeg tenkte vi skulle få tilsendt mat fra Grand i Union City.
Det fins ingenting "grand" ved maten fra Union City.
Jeg er glad i Abigail, det vet du, men
har hun evnen til å arrangere en hel bryllupsbankett?
Bare fortell henne hva du vil ha, så ordner hun det nok.
Det har vært mye storm i det siste.
Og jeg vil ikke risikere at maten ikke kommer fram i tide.
Hva med dette?
Vel, dette er...
...en forbedring.
Det er definitivt...
...et lite skritt i riktig retning.
Du liker det ikke.
Å, Elizabeth,
jeg setter pris på at du har tilbudt deg å ordne bordkortene, men
det er bare så
skolefrøken-aktig.
Det trengs bare litt mer stil. Bokstavene må danse over kortet.
Kanskje du skulle jobbe litt med løkkene og buene dine.
-Trenger du ny pennesplitt? -Det er ikke noe galt med splitten min.
Vel...
Da er dette...
Dette er helt fint.
La meg prøve en gang til.
Hva gjør du? Det var jo fint.
Vi vil ikke ha et fint bryllup, Lee.
Vi vil ha et fantastisk bryllup.
La oss håpe vi har noen venner igjen som kan komme til det fantastiske bryllupet.
God natt, bisken.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg kunne trengt en varm kopp kaffe.
Mamma.
I egen person.
Så du red helt fra Aberdeen?
I det dårlige været?
Jeg smelter jo ikke, akkurat.
Det fins noe som heter diligence nå til dags.
-Kanskje du har hørt om det. -Like frekk som alltid.
Jeg sier bare at diligencen ville vært tryggere.
Været rotet til hele rutetabellen.
Dessuten er det altfor lenge siden jeg så deg sist.
Så,
det er her du bor?
Det er ikke så ille.
Hvor er den unge damen du nevnte da du skrev til meg?
-Det var derfor du kom, ikke sant? -Kan ikke en mor savne sin sønn?
Da var vi i gang.
Hva skal det bety?
Det gamle trikset ditt, å stille spørsmål istedenfor å svare.
Gjør jeg det?
Jeg overgir meg.
Det er sent.
-La oss snakke mer i morgen. -Bare vis meg veien til hotellet.
Resepsjonen stenger klokka 22. Du blir her.
Ta senga mi. Jeg legger meg på cella.
Det er godt å se deg, gutten min.
I like måte, mamma.
Hvordan var reisen?
Uendelig. Noen av veiene var tatt av regnet,
så diligencen måtte ta omveier.
Vet du hva? Becky vant stipendkonkurransen.
Det var flotte nyheter.
Kan ikke si jeg er overrasket.
Hei, Cody. Vil du slå ball?
Er det greit, Miss Abigail?
Skjønner ikke hvor du får all energien fra, men ha det gøy.
Det er fint å se deg.
For å være ærlig... Jeg har savnet deg.
Vel, siden vi er ærlige,
så har jeg savnet deg også.
Hvis du ikke er for sliten etter reisen,
tenkte jeg vi kunne dra ut og ri i morgen.
Det er en avtale.
Jeg sa jeg ville få det gjort.
Det var derfor jeg hyret deg.
Kom noen til skade?
La oss bare si at han skjønte jeg mente alvor.
Han var tre måneder på etterskudd med et lån jeg ga ham.
Jeg mener det var dette vi ble enige om.
Pluss en bonus.
Har du flere jobber?
Snart.
Hyggelig å gjøre forretninger med deg.
Du har en løs knapp. Ta den av deg. La meg sy den på.
Nei, jeg fikser den senere.
Jack, hvordan skal folk kunne respektere deg med en løs knapp?
Mister de respekten for meg for en knapp, har de aldri hatt det.
Du har fortsatt den lokken.
Mamma, jeg kan kle meg uten din hjelp.
Der har vi den frekkheten igjen.
Du er vel ikke i ferd med å bli syk?
Du vet jeg aldri blir syk. Det er bikkja.
-Rip? Nei. Han ble badet i går. -Da trenger han et nytt bad.
-Hei. -Dette er moren min,
Charlotte Thornton.
Mamma,
Elizabeth Thatcher.
Vel, hallo.
Mrs. Thornton, det er en glede å treffe deg.
Tenk at du ikke fortalte meg at moren din skulle komme.
Jeg visste det ikke.
Jeg liker å overraske ham, Lizzie. Holder ham i ånde.
Hun heter Elizabeth, mamma.
Det er greit. Kall meg hva du vil, Mrs. Thornton.
Hva om dere begge kom til middag i kveld?
-Jeg kan lage shepherd's pie. -Skal du lage mat til moren min?
Er det et problem?
Langt ifra.
Og jeg kan hjelpe deg.
Mamma, du kan heller ikke lage mat.
Hva mener du med heller?
Sa jeg heller?
Jeg mente ofte.
Ingen av dere lager mat så ofte,
så jeg tenkte jeg skulle spandere middag på oss på Abigail's.
Prosit.
Hun tror hun er allergisk mot Rip.
-Noen trenger et bad her. -Rip eller Jack?
Vet du hva? Jeg har mye plass hjemme hos meg.
-Hvorfor ikke komme og bo hos meg? -Å nei, vi vil ikke bry deg med det.
Det er ingen bry.
Da går jeg og henter veskene mine.
Du mener jeg ikke kan lage mat?
Neida. Du har blitt mye flinkere.
Så hvorfor sa du det?
Moren din kommer til å tro at jeg ikke kan lage mat.
Vel, da ville dere hatt det til felles.
Men ikke du, fordi...
...du er en bedre kokk enn henne.
Jeg vil at du slipper duene fri akkurat i det Lee og jeg går ut av kirken.
Kanskje vi kunne kaste ris i stedet.
Hickam... Hva er det du ikke har fortalt meg?
Buret var ikke lukket igjen... helt i går kveld.
Jeg er redd fuglene dine er fløyet.
Å nei. Alle sammen?
Alle bortsett fra én. Jeg tror den er for feit til å kunne fly.
Sett den på diett og finn resten av de slemme fuglene.
-Jeg trenger løsninger, ikke problemer! -Ja, ma'am.
Rosie LeVeaux.
Er det deg?
Charlotte Thornton!
Det var så lenge siden!
Ja, sist jeg så deg, hadde du og Jack blitt forlovet.
Å, kjære. Jeg håper ikke skapte såre følelser.
Såre følelser?
Du og Jack var som olje og vann.
-Dere to var aldri ment for hverandre. -Du skjønte det før oss.
Kall det en mors intuisjon.
Jeg fant drømmemannen min til slutt.
Vi skal gifte oss på lørdag.
Gratulerer, kjære deg. Han er en heldig mann.
Jeg er den heldige.
Vi har så mye å snakke om. Kom.
Jeg må innrømme at jeg ikke helt visste hva jeg følte om å treffe deg.
Jeg skulle aldri ha bedt deg om å velge mellom Bill og meg.
Mener du det virkelig?
Ja.
Jeg håper bare at du vil tilgi meg.
Så lenge det ikke skjer igjen.
Det gjør det ikke, jeg lover.
Vet du, Henry, jeg har tenkt en del.
Vi har begge dårlige minner herfra.
Kanskje det er på tide å få en ny start.
Hva hadde du i tankene?
Jeg vet det kan lyde som en umulig tanke,
men hva om vi startet på nytt et annet sted?
Langt vekk fra Hope Valley.
Jeg har allerede lagt inn bud på den eiendommen jeg viste deg.
Du kunne trekke det tilbake.
-Gjesterommet ditt er fint. -Jeg er glad for at du er bekvem her.
Og jeg kan se at du liker å tørke støv like lite som det jeg gjør.
Jeg tørket faktisk støv i ettermiddag.
Selvsagt.
Er du ikke redd for å skitne til blusen din?
Å, så fjong er den ikke.
Jeg syr mine egne klær.
Syr du?
Jeg sydde en gang et putevar.
Så fint.
-Å, hva er det? -Paprika.
-Jack liker pepper. -Det visste jeg ikke.
Vel, nå vet du det. Her har du.
-Er ikke det veldig mye pepper? -Du kan aldri få for mye pepper.
Det eneste som mangler nå, er den spesielle ingrediensen min.
Kjærlighet?
Smult.
Her har vi.
Her er listen over forrettene jeg tenkte på.
Fire ulike valg?
Er det ikke nok, syns du?
Rosemary,
kan det være at du prøver litt for hardt?
Jeg vil bare at alt skal være perfekt.
Folk kommer til bryllupet deres fordi de bryr seg om deg og Lee,
ikke fordi de får servert en lekker middag.
De vil feire den framtiden dere har sammen.
De vil feire kjærligheten dere føler for hverandre.
Å, Abigail.
Det er så... søtt av deg å si.
Det er sant.
Da skal jeg ikke bekymre meg for maten.
Du har ingenting å være bekymret for.
Når det gjelder festen for bruden...
Hva med den?
Burde ikke du og Elizabeth begynne å pynte?
Det er ikke mye tid igjen. Den er i morgen.
Og vi skal pynte i morgen.
Er du sikker på at det er nok tid? Jeg vil at alt skal være...
Og det blir det.
Dette er virkelig godt.
Du har nesten ikke tatt en bit.
Vel, det er... mettende. Men godt.
Virkelig godt.
Moren din hadde i smult i paien min.
Det er smulten som gjør gjeteren fet.
Jeg spiste mye til lunsj.
Så...
Apropos lunsj,
vi bør dra til bosettingen før lunsj i morgen,
kanskje rett etter frokost.
Hvilken bosetting?
Rett sør for byen, ved elven.
Et par familier har flyttet dit.
De leier jorda inntil de har råd til å bygge permanente boliger.
-De eier ikke mye. -Høres ut som et tøft liv.
Det er det.
Elizabeth prøver å etablere en skole for barna der.
Hvorfor kan de ikke gå på skolen i Hope Valley?
Det er for langt. Tre timers gange herfra.
Den første skolen jeg underviste ved, var et telt.
Jack fortalte meg at du var lærer.
Jeg har ikke vært i et klasserom på lenge.
Jeg savner ungene.
Du burde bli med i morgen.
Jeg vil ikke bry moren din med det.
Det vil jeg gjerne.
-Hvis jeg ikke er i veien for Lizzie. -Du kan aldri være i veien.
Aldri i livet.
God morgen, solstråle.
Klokka er 05.00 om morgenen.
Jeg har laget kaffe.
Jeg har vært oppe siden fire. Jeg fant ikke noe vaskebrett.
Det er fordi jeg ikke har et.
Hvordan vasker du tøyet ditt?
Jeg betaler Mrs. Miller for det.
Med timeplanen min er det ikke alltid så lett å få vasket tøy...
...og Miller-familien er nye i byen. De trenger pengene.
Jeg gjør det selv.
Jeg liker ikke tanken på at andre håndterer de personlige sakene mine.
Å, jeg vasker mitt eget du vet.
Vet du,
jeg har aldri forstått
at man bringer det på bane når man ikke kan kalle det ved sitt rette navn.
Sett deg.
Jeg elsker denne tiden av døgnet.
Man kan få gjort så mye før resten av huset har stått opp.
-Moren din følte sikkert det samme. -Hun hadde hjelp.
Hjalp dere unger til?
Jeg mente tjenerne.
Jack fortalte meg om livet ditt i Hamilton.
Må ha vært veldig behagelig.
Kanskje for behagelig.
Det er delvis derfor jeg flyttet til Hope Valley. For å gjøre tingene selv.
Bortsett fra å vaske tøy.
Dette er siste.
Flott.
Du kjører denne jenta for hardt.
Har ikke noe valg.
Måtte pakke en last i siste liten til gutta ved Silverton-gruven.
Vi måtte få vogna på veien før regnet vasket den vekk.
Er ikke dette stoffet bare nydelig?
Nydelig. Og vi har masser av det!
Er du sikker på at du har nok tid til å lage alle fire kjoler?
Fire?
Jeg syntes du sa det var tre brudepiker.
Gjorde jeg? Nei, jeg mente fire.
Så vanskelig å holde orden på alle detaljene.
Clara er god til å sy. Mulig jeg kan overtale henne til å hjelpe til.
Det er en vidunderlig idé. Nå må jeg løpe.
Lee og jeg har et møte med pastor Hogan. Lykke til med underskjørtene.
Underskjørt.
Hvis jeg kunne bestemme, ville vi giftet oss her og nå.
Vel, jeg har fullmakten til å gjøre det.
Lee, jeg vil ha et bryllup slik vi planla. Med alle gjestene,
blomstene, musikken, lysthuset.
Et lysthus?
Ja, et lysthus.
Jeg lovet å bygge et lysthus til Rosemary til seremonien.
Men for å være ærlig...
Det har vært så travelt på mølla at jeg...
Jeg glemte det.
Han glemte det.
Jeg glemte det.
Er ikke det typisk menn?
Som om bryllupet vårt er det siste han tenker på.
Nei, jeg sa ikke det. Sa jeg det? Jeg sa ikke det.
Kommunikasjon er nøkkelen til et godt ekteskap.
Vi kommuniserer om alt, gjør vi ikke, Lee?
Å, jo. Vi er gode til å kommunisere. Hun snakker, jeg lytter.
Og glemmer, virker det som.
Det er viktig å være åpne og ærlige,
og få alt på bordet så fort som mulig.
Vi er enige om bortimot alt, er vi ikke, Lee?
-To alen av samme stykke. -Vi ønsker de samme tingene.
Stort hus.
Hvitt stakittgjerde.
-To katter. -En T-Ford.
-Fem unger. -Fem ung...
-Hva? -Fem unger. Barn. Sånne små, du vet.
Men...
-Barn er... veldig bråkete og... -Bråkete?
De kommer med bleier. Vet du hva som er i de bleiene?
Så... du vil ikke ha barn?
Kunne du gi oss et øyeblikk?
Barn er så...
...klissete.
Høres bra ut.
Edith.
Hvordan har Roy det?
Jobber hardt. Jeg håper det går bra med ham.
Er du bekymret for regnet?
Jeg hørte noen snakke om at det ødela veiene i fjor.
Ned Yost har sendt en vogn med forsyninger.
Selv om veien blir ødelagt, vil de ha nok mat og vann.
Ungene våre har ikke tid til skole.
Vi prøver å overleve.
Det fins ikke noe viktigere enn utdanning.
De skal ikke bli vitenskapsfolk og leger.
Det kan de...
Hvis vi gir dem en sjanse.
Du vet ingenting om vår levemåte.
Jeg er lærer,
og jeg vet hvor viktig det er for barn å få lære.
Miss Thatcher lærte meg å lese. Det er lett når du først kan det.
Jeg beklager. Vi skal ikke ha noen skole her.
Det fins bare ikke tid for ungene til å sitte i klasserommet.
De sa de skulle lese en historie for oss.
Greit, en fortelling, og så må dere gjøre pliktene deres.
Maggie... hold deg til broren din.
Hun liker å vandre av sted.
Jeg skal holde øye med henne.
Kom.
Vet du...
Jeg vokste opp lutfattig.
-Da vet du hvordan det er for oss. -Det gjør jeg.
Og det beste jeg noensinne gjorde var å lære å lese og skrive.
Det var derfor jeg ble lærer.
Jeg ville gi tilbake det jeg hadde fått.
Den ungen damen vil det godt, men hun forstår ikke folk som oss.
Ma'am? Kan jeg fortelle deg litt om den unge damen?
Elizabeth Thatcher,
hun har utført undre for barna i Hope Valley,
og hvis hun er villig til å hjelpe barna dine,
syns jeg du skal anse deg selv som heldig.
Det fins ingen annen lærer så dedikert og talentfull som henne.
Bortsett fra moren din.
Hvis du ønsker et bedre liv for barna dine,
tar du imot tilbudet hennes.
Jeg kan si én ting om denne typen arbeid, Roy.
Gir meg hjemlengsel.
Ja, jeg er ikke så tent på å sove i telt med ni karer, jeg heller.
-Hvor lenge er du her? -I tre uker.
Det er lang tid borte fra kone og barn.
Hva med deg?
Tre dager til, og så drar jeg.
Ser ikke fram til en tre-timers vogntur, men når jeg kommer hjem,
hvis jeg har litt å avse,
skal jeg ta Nancy og Harper med ut til middag i byen.
Jeg kom så snart de forlot banken.
-Tenkte du ville vite det med én gang. -Rolig.
-Hvem forlot banken? -De sa de var statsrevisorer.
Jeg likte ikke spørsmålene de stilte.
Hva slags spørsmål?
De antydet misbruk av midler.
Jeg sa til dem at alle bevilgninger går gjennom deg,
men de insisterte på å konfiskere arkivene.
Du gjorde det rette ved å komme til meg.
Hvis det er noe annet jeg kan gjøre...
Ikke vær bekymret. Jeg ordner opp i dette.
Kanskje jeg skulle...
Jeg sa jeg ordner det.
God ettermiddag.
Men han kunne ikke finne Frisky.
Men da Nathaniel gikk opp trappa til soverommet sitt,
var Frisky der, hans dyrebare følgesvenn,
han satt ved fotenden av senga
og logret lykkelig med halen.
Snipp, snapp, snute.
Kan du lese en fortelling til?
Det fins en bok til i serien, men den er i Hope Valley.
Dere kan jo komme på besøk?
-Kan vi det? -Vær så snill?
Vi får se hva de andre mødrene sier.
Det er godt å komme ut fra kjøkkenet litt.
Rosemary har definitivt holdt meg travel.
Hvis du trenger en pause, må du bare si ifra.
Florence kom innom kafeen og stilte et interessant spørsmål.
Å ja? Hva ville hun vite?
Hun spurte om...
...om du og jeg var offisielt sammen.
Hva svarte du?
Hva ville du svart?
Jeg ville fortalt henne sannheten.
Jeg ville sagt ja.
Det var det jeg sa.
Vel, nå som det er offisielt,
vil du la meg invitere deg ut på middag i morgen kveld?
Jeg kan ikke i morgen kveld. Det er spagetti-kveld.
Det er Codys favorittmåltid, og vi spiller spill etter middag.
Med mindre du vil komme?
Trodde aldri du skulle spørre.
For en nydelig duftpose. Takk, Florence.
Jeg leste at klær som lukter godt alltid gjør en mann tilfreds.
Jeg skal huske på det.
Elizabeth, skulle ikke Charlotte komme?
Hun sa hun var utslitt.
Stakkar. Hun er sikker sliten etter den lange rideturen.
Jeg klamrer henne ikke for å trenge hvile.
Mrs. Thornton er
fargerik, er hun ikke?
Hvordan går dere i hop? Jeg hører hun bor hos deg.
Hun er en vidunderlig gjest.
Og veldig kreativ på kjøkkenet.
Og... hun står opp tidlig.
Jeg henter punsjen og kjeksene.
Vet du hva? Jeg skal hjelpe deg.
En skål. For kveldens mann.
-Hør, hør. -Takk.
Enhver som gifter seg med Rosemary fortjener mer enn en kveld.
-Sant. -Og en runde poker, tror jeg.
Skal vi finne oss et bord?
Jack?
Som du vet, trenger enhver brudgom en forlover, og jeg tenkte at...
Det ville være en ære, Lee.
Du vet vel hva det innebærer å være forlover?
Ringene, selvsagt.
Og sørge for at Rosemary ikke driver deg til vanvidd?
-Det er omtrent alt, ja. -Hva spiller vi, gutter? Stud eller draw?
Jeg foreslår stud.
Det vil si, om dere herrer trenger en spiller til.
Vi har alltid plass for en vakker dame.
Mine herrer,
la meg presentere dere for moren min, Charlotte Thornton.
Moren din?
-Hyggelig å treffe deg endelig. -Flott å treffe deg.
Jeg heter Bill Avery. Jeg jobbet sammen med mannen din.
Han snakket alltid varmt om deg.
Ut fra det min mann fortalte meg om dine ferdigheter i poker,
ser det ut til at jeg kommer til å gjøre det godt i kveld.
Vel...
Rosemary,
er alt i orden?
Du er ikke helt ditt vanlige, sprudlende jeg.
Alt er helt fint.
Hvorfor skulle det ikke være det?
Ingen grunn.
Å, Elizabeth...
Det er som regel jeg som har alle svarene, som har rådgivningsspalte.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
-Med hva da? -Lee.
Vi passer helt perfekt, vi er enige om alt.
Nå er det...
...barn.
Hva er det med barn?
-Jeg tror absolutt ikke vi er enige. -Om oppdragelsen?
Hele konseptet. Generelt sett.
Rosemary,
du og Lee elsker hverandre, ikke sant?
-Dere vil at den andre skal være lykkelig? -Helt og holdent.
Når to mennesker føler det slik for hverandre, finner de svarene,
og det å finne svarene binder dem sammen, det river dem ikke fra hverandre.
Det var veldig klokt.
Du burde ta over rådgivningsspalten.
Så snart jeg er gift, vil jeg kanskje ikke ha tid til den.
Tviler på at jeg ville yte den rettferdighet.
-Har du egne problemer? -Det er Charlotte.
Vi er så forskjellige.
Jeg skal fortelle deg en hemmelighet.
Da Gud skapte den kvinnen, brøt han formen.
Det fins ingen på hele planeten som har noe til felles med henne.
Hun er svært...
...unik.
Unik. Ja. Vi går for det.
Jack, du skulle ha advart oss om at din mors skjønnhet skjuler et pokerfjes.
Hun er full av overraskelser.
Jeg beklager at jeg rensket deg på ditt eget utdrikningslag.
Det er ok. Jeg har alltid respekt for vinneren.
Er det noen som vil plassere et veddemål på en runde med darts?
Jeg tror det er på tide å avslutte kvelden.
Gledesdreper.
-God natt. -God natt.
Helt utrolig at moren din droppet brudefesten
og ble med på utdrikningslaget.
Hun sa hun var sliten.
Hun kviknet vel til igjen.
Noen ganger kan jeg ikke tro at hun er moren din.
Hvorfor ikke?
Dere er så forskjellige.
Hun er en overlever.
Det var ikke lett å få Tom og meg i så ung alder,
oppdra oss alene,
og holde på en jobb.
Jeg ville takke deg for at du tilbringer så mye tid med henne.
Gleden er på min side.
Sikkert?
Vi skal ut på andejakt. Vil dere være med?
Beklager. Jeg er på vakt.
Pokker, jeg har skolen. Kanskje neste gang.
-Fikset du den knappen? -Jeg gjør det i kveld.
Ikke glem det.
Mamma.
Og du trenger en hårklipp.
Mamma.
Du er veldig glad i henne, er du ikke?
Ja. Når hun ikke driver meg til vanvidd.
Hei, Clara.
Ville du likt å gå ut og spise middag neste fredag?
Jeg er stinn av gryn.
Nei takk.
Hva med lørdag?
Jeg vet hvor pengene kommer fra, Jesse.
Du jobber for Mr. Gowen.
Og så? Han er borgermester.
Det gjør ham ikke til en bra mann.
Hvorfor liker du ham ikke?
Lista er lang.
La oss bare si at han ikke er pålitelig.
Han betalte meg. Det er da pålitelig.
Hva betalte han deg for å gjøre?
Jeg håndterte noen personlige forretninger for ham.
Jeg innhentet en gjeld.
Hva måtte du gjøre for å innhente?
Ingenting.
Hvis du vil være sammen med meg, kan du ikke jobbe for ham.
Kanskje jeg må finne noen andre å ta med på middag.
Kanskje det.
Du sa du hadde en tjeneste å be om?
Ja.
Den er ikke av det enkle slaget.
Banken har hyret meg til å se på
noen mulige problemer med byens finanser,
noe som betyr at jeg må finne ut om Gowen har vært på ferde.
Det er nok bare en misforståelse.
Det vet jeg ikke før jeg får sett i regnskapsbøkene,
de han har på kontoret.
Du ber meg vel ikke om å... stjele dem, vel?
Jeg ville aldri bedt deg om noe sånt,
men byfolkene har rett til å vite om borgermesteren deres har forrådt dem.
Så...
Jeg bare lurte på om det var noe
du følte du kunne dele som kunne være til hjelp.
Har du lagt merke til ei tønne utenfor borgermesterens kontor?
Det har jeg ikke.
Ingen grunn til at du skulle det.
Men det er noe
der som kanskje kan være nyttig for en
som ville vite om borgermesteren er redelig eller ikke.
Men det har du ikke fra meg.
Det er fortsatt friminutt, jenter.
Vi vil at du skal hoppe tau med oss.
Jeg kommer så snart jeg er ferdig med dette.
Hva skal du med dem?
Jeg skal gi dem til barna i bosettingen.
Jeg trodde de ikke kunne lese.
Forhåpentligvis vil disse bøkene hjelpe dem med å lære.
Hvorfor har de ikke egne bøker?
De har ikke så mange ting som vi har.
Foreldrene deres har ikke nok penger til skikkelige hus.
Familiene deres reiste langt for å starte på nytt her.
De kunne ikke ta med seg så mye.
Jeg har noen bøker hjemme de kan få.
Jeg har noen dukker.
Miles har noen tinnsoldater som han ikke leker med lenger.
Det er en vidunderlig idé.
Dere kan vel spørre de andre barna om de har noe de vil gi bort også.
Blir dette liksom være vennlig-uke?
Det er en type vennlighet vi burde vise folk hver dag.
Det var tre beklagelser til.
Utrolig at folk avlyser på grunn av en tullete ting som været.
Det har vært oversvømmelser.
Dette er fra min kjæreste venn fra New York, Penelope Calloway.
Kan du tro det? Hun kommer ikke fordi hun skal ha barn.
Det er vanskelig å reise i hennes tilstand.
Seriøst?
Hun burde ha planlagt bedre.
Jeg skal til Dottie for å sjekke brudepikekjolene.
Det er jammen stor ståhei om dette bryllupet.
Når det gjelder Miss LeVeaux, er det alltid stor ståhei.
Hva er det som er så spesielt med et bryllup?
Et bryllup er en feiring av et ekteskap.
Det er et livslangt løfte om kjærlighet som to mennesker gir hverandre.
Kan ikke bli mer spesielt enn det.
Hvordan vet man om man vil gifte seg med hverandre?
-Det er noe du kjenner i hjertet. -Hva skjer da?
Da spør en mann en kvinne om hun vil bli hans hustru.
Men så hun må si ja.
Kan prester gifte seg?
Det er det jeg har hørt.
Så når skal du spørre Miss Abigail?
Cody.
Må du be en bønn om det?
Cody, jeg ber akkurat nå.
Spis opp, unge mann.
Elven er ganske stri.
Det bør ikke være noe problem for bosettingen så lenge det ikke regner mer.
Eller en tømmerfloke i fjellet.
-Jeg rir opp og sjekker. -Jeg blir med.
Jeg sjekker gruven og at veien er åpen.
God idé.
Har Jenkins snakket med deg om Gowen?
Ja, han sa det var noen uregelmessigheter i byens regnskaper.
Jeg sa jeg ikke kan gjøre noe uten en rettsordre.
Får ikke se Gowens bøker uten en stevning.
Du visste at Jenkins ville gå til meg.
Du trenger ikke spille etter reglene.
Det er sånn jeg liker det.
Det var så hyggelig i går kveld.
Jeg føler jeg burde unnskylde for Cody.
Ingen grunn til å si unnskyld.
Behold vekslepengene. Ses snart?
Mer kaffe, Charlotte?
Skulle ønske jeg kunne lage like god kaffe.
-Jeg har en hemmelig ingrediens. -Smult?
Hvem ville hatt smult i kaffen?
Å, bare vill gjetning.
Så...
...hva er det mellom deg og presten?
-Hvordan vet du at det er noe mellom oss? -Bare nok en vill gjetning.
Frank og jeg er sammen.
-Hva syns den lille gutten din om det? -Cody elsker Frank.
Guttene mine var ikke så enkle.
Møtte du aldri noen etter at mannen din døde?
Jeg prøvde. Jeg ville ikke skape bølger.
Er det den ekte grunnen?
Kanskje...
...kanskje ikke.
Jeg forelsket meg i faren til Jack i samme øyeblikk jeg så ham.
Jeg tenkte at noe sånt bare skjer én gang her i livet.
Kanskje det gjør det, kanskje ikke.
Det er for sent nå.
Det er aldri for sent å finne ekte kjærlighet igjen.
Sagt av noen som har funnet det.
Jeg er så glad for at barna kunne besøke Hope Valley.
Jeg også.
Kan jeg klappe Rip?
Selvsagt kan du det.
Kan han hente pinne?
Det kommer an på humøret.
La oss finne det ut.
-Ok. -Kom. Kom igjen, Harper.
Takk for baseballen.
-Skal vi spille ball? -Gjerne.
Det var snilt av deg å sende en vogn.
Helt siden du leste den fortellingen om Nathaniel og hunden,
har de bedt om å få komme hit.
-Vil du ha mer te, Brownie? -Ja, og han vil gjerne ha en kjeks også.
Han er en veldig fin bjørn.
Vil du at han skal være hos deg en stund?
Kan han?
Hvis dere vil, kommer jeg gjerne til bosettingen
én gang i uken for en time.
Jeg kunne ta med meg noen av barna.
Jeg vet ikke. Det er så mye å gjøre.
Én gang i uken ville ikke ta mye tid fra pliktene.
De har det så fint sammen.
Jeg er ikke sikker på dette.
Jeg syns du sa du ville ha en ny start?
Men å dra fra byen så snart...
Vel, du kjenner meg.
Når jeg har bestemt meg for noe, vil jeg ikke vente.
Du har vel ikke ombestemt deg, vel?
Jeg har tenkt mye på det du sa...
...om denne byen...
...om striden mellom Bill og meg.
Jeg tror vi begge vet at den aldri vil ende.
Dette kunne være en ny start for oss. Jeg ser ingen grunn til å utsette det.
God dag.
Jeg hører dere hadde besøk ved skolen i dag?
Jeg vet du snakket med Mrs. Lawson.
Hun skiftet ikke mening sånn ut av det blå.
Nei, det var ikke meg... Det var Jack.
Jack?
Han lot henne få høre det da hun avslo tilbudet ditt.
Gjorde han?
Sønnen min har svært høye tanker om deg.
Det vet jeg ingenting om.
Vel, han gjør det, og han lar seg ikke lett imponere.
Som sin mor?
Aner ikke hva du snakker om.
Hallo? To til.
Å...
Så skjønn.
En gave fra tante Gertie i Minnesota.
Noe som er rart,
-for jeg trodde hun var død. -Kanskje det der er tante Gertie.
Du er slik en ertekopp.
Men må alt dette inn på kontoret mitt?
Hvor skal vi ellers sette alt sammen?
Jeg kan ikke be folk om ikke å sende gaver.
De er så glade på våre vegne.
Bortsett fra Penelope Calloway.
Sa jeg at hun ikke kommer?
Ja, 15 ganger... nå 16 ganger, men det minner meg på
at hun...
...sendte... et telegram.
"Kjære Rosemary, George og jeg skulle gjerne vært der og feiret dagen deres.
Jeg tenkte du ville like å høre at vi fikk en jente.
Vi ville at navnet skulle avspeile skjønnhet, godhet og ynde,
så vi har kalt henne...
Rosemary Calloway.
Det var jo saker?
De har oppkalt datteren sin etter deg.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Noen ganger er det bra.
En liten jente... som heter Rosemary.
Og de vil at hun skal vokse til å bli som meg.
Hvem kan klandre dem?
Å, Lee.
Jeg tror dette er den største gaven av dem alle.
Hva er det med denne byen?
De ruller inn fortauene klokka 21.00.
Kafeen er stengt, damevennen din jobber med fortellerevnen sin,
og jeg kan ikke finne et eneste pokerspill.
Så da har jeg deg helt for meg selv i kveld.
-Fikk du fikset den knappen? -Ja, jeg fikk fikset knappen.
Du, mamma...
...kan vi snakke om en sak?
Kom med det.
Jeg vil vite hva du syns om Elizabeth.
-Hva slags spørsmål er det? -Bare svar, vær så snill?
Det egentlige spørsmålet...
...er hva pokker som foregår mellom dere to?
-Hva skal det bety? -Jack...
Du har vært sammen med Lizzie i lang tid.
Det er på tide å ri... eller hoppe ut av salen.
Det har ikke alltid vært enkelt mellom oss.
-Det burde være det. -Det burde det,
men både du og jeg vet at livet ikke er sånn.
Jeg vil bare at du skal være lykkelig.
Noen ganger lurer jeg på det.
Der er frekkheten igjen.
Kom hit.
-Jeg er glad i deg, vet du det? -Glad i deg også.
Jeg er så glad i deg.
Å, du store.
Det er så vakkert.
Liker du det virkelig?
Ja, hvordan det?
Fordi det er mitt.
Jeg skrev under på papirene i dag.
Jack...
...hva gjorde at du bestemte deg?
Rip sa det begynte å bli litt for trangt i fengselet, så...
Nå må jeg bare spare nok penger til å... bygge et hjem,
et stort kjøkken, tre, fire soverom.
Det er et voldsomt stort hus for én mann.
Kan bli ensomt.
Vel...
Jeg har alltids Rip.
Gode, gamle Rip.
Kanskje noen høner.
Klart. Du trenger mange høner.
-Ei geit. -Geiter er bra.
Noe annet?
Noen forslag?
-Et par. -Som hva da?
Du trenger et gjesterom for moren din.
Jeg kan ikke glemme mamma.
Og en god seng... for teppet ditt.
For teppet mitt?
-Fortalte hun om... -Det gjorde hun.
Hun må virkelig slutte å dele så mye.
Jeg vet alt om teppet ditt,
og at du ikke ville legge deg før du hadde det hos deg for å holde deg varm.
Vel...
Jeg får vel finne en annen måte å holde meg varm på.
Bill?
De er borte.
-Hvem? -Henry og Nora.
Da jeg kom hjem, fant jeg denne lappen hun la igjen.
Jeg er lei for det, men Henry sa det ikke var tid til å ta farvel.
Han må ha tatt South Road. Den eneste trygge veien etter regnet.
-Hva skal du gjøre? -Finne ham.
Dagens siste last.
Ja. Det var på tide.
Hører du det?
-Vi bør komme oss ut herfra. -Det er jordskred.
Kom igjen! Løp!
Kanskje vi burde dra tilbake.
Nei. Vi stanser ikke før vi er i Union City.
Hvorfor?
Bare stol på meg, Nora.
Det er ingen som setter pris på det jeg har gjort, hva jeg går gjennom hver dag.
Henry, se opp!
Norske tekster: Sissel Drag