Tidligere:
-Tillykke. -Mit manuskript er færdigt.
Jeg sendte det til seks forlag.
Jeg må arbejde på jernbanebuddet.
-Problemer? -Lige siden jeg blev borgmester.
Det er ikke, hvad du kan gøre for mig, men lige omvendt.
ABIGAILS CAFÉ
Florence siger, æggene løber.
Florence får en daggammel kiks, hvis hun ikke passer på.
-De er smukke. Hvem er de til? -Dig.
De lå ude foran. Intet kort.
De må være Frank. Han ved, jeg elsker tusindfryd.
-Det er en travl morgen. -Mange nye ansigter i byen.
-Ikke noget problem, makker. -Nemlig, makker.
-Hej. -Hej.
Ned bad mig komme med dette.
Det sætter jeg pris på.
Og mange tak for blomsterne.
De er ikke fra mig.
KØBMAND
Tak.
Godmorgen, Elizabeth.
Hvad har vi her?
Sukker, vanilje... pølser.
Det ser ud til, nogen skal
-i gang med endnu en berygtet kreation. -Det er bare en middag til Jack.
Nu skal jeg fortælle dig en hemmelighed.
-Det er wienerpølse, ikke vaniljepølse. -Jeg ved godt, man ikke putter
-vanilje i pølsen. -Selvfølgelig.
Beklager, frøken Thatcher. Ingen post.
Tak, Katie. Jeg tjekker igen senere.
Venter du stadig svar fra de væmmelige forlag?
Jeg sendte mit manuskript for længe siden.
Jeg ventede på svar om rollen i Million-Dollar Smile i tre måneder,
og så en dag, ud af det blå... ankom et telegram.
-Og du fik rollen? -Tja... nej.
Producerne løb tør for penge før premieren. Ingen smilede.
Men moralen er... mist aldrig håbet.
POLITIKONTOR
Du har nok hørt om problemerne i de nordlige territorier.
-Jeg hørte om våbensmuglerne. -Det er bare toppen af isbjerget.
Der er krig deroppe.
En masse uskyldige folk bliver fanget i midten.
Vi danner en speciel enhed. Vi leder efter gode ledere.
-Du kunne gøre en stor forskel. -Jeg er beæret.
Men jeg har et job.
Jeg tilbyder dig din egen enhed, sønnike.
Sådanne muligheder dukker ikke op hver dag.
Bare lov mig, du vil overveje det.
Åh, der er du.
Lee. Hvorfor er du så tidligt hjemme?
-Er alt okay? -Ja. Og jeg har store nyheder.
Nej, ved du hvad? Det er større end stort.
Vent. Lad mig gætte.
-Fru Nelson fik tvillinger? -Nej.
Vi skal til Cape Fullerton for at se Madame Butterfly?
-Nej. -Årsdagen for vores første kys?
Nej. Nej, nej. Lad...
Lad mig nu tale ud.
Okay? Vi fik kontrakten.
Lee!
Jeg er så stolt af dig. Vi må fejre det. I aften.
Jeg laver din livret. Med champagne, jordbær...
Nej, nej. Ikke i aften. Jeg skal til Union City.
Union City? Hvorfor?
Produktionen fordobles. Jeg må have mere udstyr til savværket.
Jeg troede, at alt ville blive som før, hvis du
-fik kontrakten. -Nu starter det hårde arbejde.
Men jeg troede, vi ville få mere tid sammen.
Bare rolig. Der bliver rigeligt med tid
-til os to. -Hvornår?
Rosemary... bare fordi jeg har travlt...
...betyder det ikke, jeg ikke elsker dig.
Så stil champagnen på køl, så fejrer vi det, når jeg er hjemme igen.
Jeg elsker dig.
"Guldlok vågnede med et sæt.
Hun sprang ud af sengen og løb
ned ad trappen og ind i skoven...
...og de tre bjørne...
...så hende aldrig igen."
Kan I huske, vi talte om, at nogle dyr, såsom bjørne,
gør noget helt specielt om vinteren?
Kan nogen huske, hvad det hed?
-Laura? -Gå i hi.
Meget fint.
Okay, alle sammen. Så er der frikvarter.
Husk nu på, Robert er klasseduks denne uge.
Så hør efter, når han siger, I skal komme ind igen.
Frikvarter!
-Skal vi spille bold? -Seriøst?
Jeg er klasseduks.
Det er et fuldtidsjob.
-Skal du på en rejse? -Ja, Jesse.
-Jeg tager til Union City et par dage. -Kontrakten er den helt store nyhed.
For alle. Fik du arbejde ved jernbanen?
Ikke endnu. Der var mange med mere erfaring end mig.
-Så burde du arbejde for mig. -Mener du det?
Jeg får brug for så meget hjælp som muligt, når produktionen forøges.
Tag hen til Murphy i morgen tidlig. Han finder noget til dig.
Tak, hr. Coulter.
Tak ikke mig. Du får nok at se til. Tro mig.
De tilbød en fair aftale.
-Der var intet fair ved den. -Så, mine herrer.
Et helt nyt hus på en større grund og et job på jernbanen?
Jeg kan intet dyrke
på det, de tilbød mig. Og jeg er landmand, ikke jernbanearbejder.
Men du kunne eje det stykke land.
Du behøver ikke at flytte din familie.
-Flytte din... -Er der et problem her?
-Nej. Intet problem. -Skulle vi så ikke gå hver til sit?
Jed?
-Hvad handlede det om? -Jernbanen vil have min jord
til den nye bane.
Yost mener, jeg ødelægger det for alle andre.
Du lejer stedet af byen.
Det er ikke op til jernbanen, men mig.
Og jeg mødes med hr. Wyatt i dag.
Jernbanen vinder altid.
Sådan er det bare.
Jed.
Vi finder en løsning, der virker for alle. Det lover jeg.
Jeg lovede Laura, vi ikke skulle flytte igen.
Og det er et løfte, jeg har tænkt mig at holde.
Indenfor, alle sammen. Frikvarteret er ovre.
I hørte frøken Thatcher. Indenfor, alle sammen.
Brownie, vil du have lidt sukker i din te?
Opal, frikvarteret er ovre.
Kom nu, ellers får vi alle sammen problemer.
Kom så, ellers bliver frøken Thatcher sur.
Åh nej. Opal, der er en bjørn.
Bjørn? Hvor?
Lige derovre.
Ovre ved træerne.
Løb. Jeg skræmmer ham væk.
Den onde bjørn ville æde mig.
Hvor stor var den?
Jagede du den væk?
Robert, er du okay?
Bjørnen er væk.
Jeg skræmte den væk.
-Det var modigt af dig. -Robert er min helt.
-Er det kulminestationen? -Du har læst på lektien. Imponerende.
Hvad hvis hovedlinjen nåede Hope Valley fra nord i stedet fra syd?
Så kunne man have stationen nær Bambrick Road.
Nu skal du høre. Hvis vi rykker hovedlinjen mod nord,
kommer det til at koste flere penge og mere tid.
Det ville spare jer penge på en adgangsvej.
Det har ikke tilfældigvis noget at gøre med jorden syd for byen, vel?
Jeg prøver at finde en rimelig løsning.
Vi tilbød allerede hr. Campbell et andet stykke jord
og et godt job hos os.
-Hvad skal vi ellers gøre? -Jed er landmand. Som sine naboer.
-De vil ikke arbejde for jernbanen. -Med al respekt...
...hvis mine overordnede hører, vi starter forfra pga. problemer,
så vil de måske flytte projektet helt.
Du giver ikke megen plads til forhandling.
Det er et partnerskab... mellem jernbanen og Hope Valley.
Som borgmester må du beslutte dig.
Er landmændene eller byens fremtid det vigtigste?
Jeg vil overveje det. Hvis der ikke er andet,
må jeg tilbage igen.
Borgmester Stanton.
-Kunne du lide blomsterne? -Var de fra dig?
Det var dine yndlings.
Jeg er åbenbart ikke den eneste, der læser på lektierne.
Hun vil ikke gøre det her let.
Nej, hun vil ikke.
Nå...
-...hvordan gik mødet? -Borgmesteren forstår vist ikke,
-hvad vi vil gøre for byen. -Har du overvejet
-vores samtale? -Undskyld mig, hr. Gowen,
men du gjorde det klar, du ikke er billigt til salg.
Vi tager chancen med den lille frue.
Hr. Avery, hørte du om Robert og bjørnen?
Ja. Jeg hørte, han skræmte den væk.
Vi har vist en fremtidig sherif her. Og en ægte helt.
Jeg vil giftes med ham en dag.
Sikke en heldig mand.
Kom så, Opal.
Den bjørn er sikkert langt borte nu. Bare rolig. Undskyld mig.
-Bill. -En bjørn så tæt på skolen?
Lyder det ikke lidt underligt?
Bjørne hader støj. Der er intet, der støjer mere end en skole.
Hallo!
Jeg bad jer jo om at skride fra min jord.
Jeg vil ikke forstyrre. Jeg følger bare ordrer.
Finder jeg flere af de pæle på min jord, bliver der ballade.
-Goddag, frøken Thatcher. -Goddag.
Er alt okay, hr. Campbell?
Landmålerne slog lejr her i går.
Laura... gå ind og vask dig inden middag.
Farvel, Laura.
Farvel, frøken Thatcher.
Hvad bringer dig hid, frøken Thatcher?
Robert så en bjørn ved skolen i dag.
Han skræmte den væk, men Laura var bange,
så jeg gik med hende.
Kender du ham?
Det er Hank Rivera. Hans søn, Cyrus, går i klasse med Laura.
Jernbanen venter bare på, vi forsvinder,
så de kan køre deres hovedlinje lige igennem her.
Nogen må gøre et eller andet for at stoppe dem.
Abigail har ikke besluttet sig endnu.
Jeg må hellere få ordnet middagen.
Tak... fordi du fulgte Laura hjem.
-Mangler du noget? -Nej, ellers tak.
Du godeste. Jeg anede ikke, det var så sent.
Tiden er løbet fra mig.
Du undrer dig nok over, hvorfor jeg ikke spiser hjemme med min mand.
-Faktisk... -Lee er bortrejst.
Han har meget travlt
-med... den nye jernbanekontrakt. -Jeg hørte...
Han bryder sig ikke om små projekter. Han tænker stort.
Det er ikke... så slemt...
...at han har travlt.
Vi skal nok finde tid til at ligge sammen ved pejsen...
...gå lange ture sammen...
...lytte til rolig musik sent på aftenen...
...når vi er 85 år.
-Rosemary. Vent. Græd ikke. -Undskyld.
Det er ikke så slemt.
Åh, det er værre end slemt.
Lee sagde det selv.
Han sagde: "Nu starter det hårde arbejde."
Jeg frygter, jeg aldrig får ham at se igen.
Det passer ikke. Savværket er oppe at køre, før du ved af det.
Lee får rigeligt med tid sammen med dig.
-Tror du virkelig det? -Det ved jeg.
Men hvad gør jeg indtil da?
Bare...
...fokuser på noget andet.
Der er intet andet.
Jeg har min klumme, men lige siden bryllupsrejsen
er den røget lidt i vasken.
Jeg tjekkede postkassen sidste uge. Ikke et eneste brev.
Ingen i byen har problemer.
Kun mig.
Rosemary...
Rosemary.
Du har arbejdet på cafeen her før, ikke?
Jo.
Med alle de nye tilflyttere får vi brug for en ekstra hånd her.
Abigail har travlt som borgmester, og jeg har min forretning.
Vi kan ikke regne med, Clara gør det hele selv.
Tilbyder du mig et job?
Og det kan måske få gang i din klumme igen.
Hvordan det?
Du skulle bare høre alle de rygter, der svirrer her.
Kender du fru Sullivan?
Hun er vild med den nye barber.
Og hun har brug for dit råd.
Ved du hvad?
Du har ret.
Cafeen er et godt sted at finde ud af, hvad der sker.
Jeg tager jobbet.
Fint. Jeg tager din tallerken.
Den tager jeg selv.
Hvis jeg skal arbejde her, kan jeg lige så godt komme i gang.
-Du har været meget stille. -Jeg kunne sige det samme om dig.
Er der noget, du vil tale om?
Nej.
Er der noget, du vil tale om?
Nej.
Okay, fint nok.
Dette... brev kom til mig
-i eftermiddags. -Hvem er det fra?
Fra et af forlagene, jeg har ventet svar fra.
-Om dine historier? Hvad skrev de? -Det ved jeg ikke.
Du må åbne det for mig.
Er du sikker?
Hvad?
"Kære frøken Thatcher. Tak for dit manuskript. Vi må desværre..."
Det gør mig ondt.
Det er helt i orden.
Ved du, hvad du burde gøre? Sende et brev til dem i morgen.
De afviste mig. Det betyder normalt en ting.
-Bed dem genoverveje. -Jeg ved, du bare vil hjælpe,
men de kunne ikke lide det. Der er ikke mere i det.
Du burde ikke give op så let.
Jack...
Jeg vil ikke tale om det.
Kan vi ikke bare spise?
Lad ikke et brev knække dig.
-Du er en skøn forfatter. -Det sagde Jack også.
-Du burde lytte til ham. -Ja.
-Hvad? -I aftes gjorde han det der,
som han gør, når jeg er ked af det, hvor han vil... fikse alt
i stedet for bare at lytte.
Mænd ændrer sig aldrig.
Bare de kunne lide det, jeg skrev.
Elizabeth, det er som kunst.
Ikke alle har den samme mening.
Taler vi om mine problemer eller dine?
Måske begge dele.
-Hvordan gik mødet med hr. Wyatt? -Der er to sider af alle historier.
Hr. Wyatt ved, hvad han vil.
Jed og bønderne vil ikke flytte. Det er gået i hårdknude.
-Hvordan vælger du side? -Jeg vil lade byen stemme om det.
-Der er for meget på spil. -Godmorgen, de damer.
Abigail, godt, jeg fangede dig.
Jeg fik en idé til din middagsmenu.
Stegt vagtel med pæresauce.
-Jeg skriver opskriften ned. -Tak, Rosemary,
men menuen ligger fast.
Er det ikke tid til forandring? Det er lidt tørt efterhånden.
Åh, undskyld ordvalget.
Der er intet galt med maden.
Og hvorfor er du så interesseret i menuen?
Det er da det mindste, jeg kan gøre, når jeg nu arbejder her.
Siden hvornår arbejder du på cafeen?
Siden i aftes. Hr. Avery ansatte mig.
Så det gjorde han?
Du behøver ikke takke mig, Abigail.
Jeg er glad for at kunne give en hånd i trængselstider.
Jeg burde faktisk hjælpe Clara her i morgentravlheden.
Du skal ikke bekymre dig. Bare fokuser på dit borgmester-halløj,
så passer vi forretningen, mens du er væk.
Halløj?
Vandfarver? Tegnepapir? Blyanter?
-Hvad arbejder du på? -Jeg vil bare male lidt.
Det er længe siden.
Hvorfor fik vi intet at vide om bjørnen?
Jeg hørte noget bag vores hus forleden aften.
Rosaleen sagde,
-noget kradsede på vores dør. -Hør her...
Jeg har tjekket ude i skoven, og der er ingen spor efter en bjørn,
men jeg taler med Robert for at høre, om jeg overså noget.
Skal vi tage forholdsregler?
For en sikkerheds skyld
burde I nok tage hjem og låse dørene, indtil I hører nærmere fra mig.
-Kan I gøre det? -Naturligvis,
-hvis du mener, det er bedst. -Det gør jeg.
-Hvor længe vil du lade dem vente? -Et par timer må være nok.
Eller måske et par dage.
-Du må være Murphy. -Kan jeg hjælpe dig?
Jesse Flynn. Hr. Coulter bad mig opsøge dig angående et job.
Det lyder godt. Vi mangler mænd til at fjerne træ.
Jeg tror ikke, det var det, hr. Coulter tænkte på.
Hvad sagde han?
Han ville have mig på kontoret. Noget med...
...ledelsespotentiale.
Okay. Hvis chefen ønsker det.
Her. Det er de seneste høstrapporter.
Sørg for de passer til beholdningen.
Velkommen ombord.
Den var sort.
Den så... ret vred ud, da jeg skræmte den væk.
Kan du ellers huske noget, Robert?
Det tror jeg ikke.
-Må jeg godt lege videre nu? -Ja.
I går var bjørnen brun.
Det er første gang, jeg hører om de gigantiske tænder.
-Tænker du det samme som mig? -Der var ingen bjørn.
-Snak med ham. -Det er bedre, han kommer til mig.
Og hvordan vil du få ham til det?
Jeg har mine metoder. Intet er værre end dårlig samvittighed.
Det sker aldrig.
Taler du af erfaring?
Jeg... har måske undveget sandheden en smule i ny og næ som dreng.
Og siden da har det været sandheden og intet andet?
Jeg er betjent. Jeg har intet valg.
Det står på ansøgningsformularen.
ABIGAILS CAFÉ
Ja, jeg ved, du bestilte éclairs,
men frugtsalaten er meget bedre. Tro mig.
Det er til Ray Wyatt.
Er det Ray Wyatt?
Fra jernbanen?
Din sandwich, hr. Wyatt. Vi har vist ikke haft fornøjelsen. Jeg er...
Rosemary Coulter. Jeg genkender dig fra billedet på Lees kontor.
Du er kønnere i virkeligheden.
Han siger så meget godt om dig.
Vi kommer til at arbejde sammen i lang tid.
Han har knoklet, siden jernbanen kom til byen.
Han er ikke den eneste. Vi får mange folk i arbejde.
Og arbejde er vigtigt.
Men jeg må sige dig,
nogle koner er bekymrede for,
at deres mænd får for travlt til at være sammen med familierne.
Det er ikke for sarte sjæle.
-Du er nok ikke gift? -Nej, frue.
Aldrig hjemme.
Hvis jeg mødte en så smuk som dig, ville jeg dog overveje det.
Mange tak, hr. Wyatt.
-For hvad? -Du har lige givet mig en god idé
til min klumme.
Føderale anklagere har nye beviser mod Henry Gowen.
De er ved at skabe en vandtæt sag.
Musik for mine ører, Jack.
Han ville ikke kunne dække sine spor for altid.
Collins sagde, han tilbød dig en stilling nordpå.
-Hvorfor nævnte du ikke det? -Jeg ville ikke sige noget,
-før jeg besluttede mig. -Enhedsleder?
Det er lidt af en bedrift, Jack.
Collins vil have svar sidst på ugen.
-Jeg er ikke sikker endnu. -Du finder ud af det.
Bill?
-Har du et øjeblik? -Noget galt?
Det er Jed Campbell. Jeg er bekymret for ham.
Jeg så ham jagte landmålere væk fra sin jord i går.
Kunne du ikke tale med ham?
-Han lytter til dig. -Jeg tager derhen i eftermiddag.
Brand!
-Vand! -Hent vand!
Giv mig spanden!
-Kom så! -Mere vand.
Vand!
Vi hørte hr. Avery råbe om hjælp, så vi kom løbende.
Så I andre her?
Ikke en sjæl.
Hvad skete der?
Det ligner brandstiftelse.
Det kunne være et uheld. Gløder fra lejrbålet.
-Har nogen udspurgt hr. Campbell? -Vi ved alle, han er vred over det
-med jernbanen. -Jeg taler med ham.
Det er derfor, jeg bad dig om at hjælpe os.
En jernbane har brug for en med forbindelser
-til samfundet, så sådan noget ikke sker. -Jeg har ikke besluttet mig.
Måske vil det her hjælpe. Tag mit tilbud...
...plus ti procent.
Ti procent er et interessant tal.
Er 20 mere interessant?
Det ville 25 være.
Så siger vi 25.
Har vi så en aftale?
Aftale.
Frøken Abigail...
...synes du, jeg er modig?
Selvfølgelig.
Hvorfor spørger du?
Robert er en helt, fordi han skræmte bjørnen væk.
Jeg har aldrig gjort noget lignende.
Kan du huske, hvad betjent Thornton sagde,
da han fik sin medalje?
Han sagde, helte er almindelige folk, der gør særlige ting.
De får slet ingen opmærksomhed for det.
Jeg har aldrig gjort noget særligt.
Jo da. Du tog dig af din søster, da hun var syg,
og se bare, hvor godt hun klarer sig nu.
Du gav Dasher et hjem.
Og du gør særlige ting for mig hver eneste dag.
Det tæller ikke.
Alle, der gør noget for at hjælpe andre, er en helt for mig.
-Mener du det? -Ja.
Sig så din bøn og få lidt søvn.
Frøken Abigail...
...du skal bare vide...
...du også er min helt.
Åh, Cody.
Din far stod bag branden.
-Tag det tilbage. -Det er sandt, og alle ved det.
-Nej, det er ikke. -Laura, Cyrus.
-Hvad foregår der? -Han siger til alle,
-min far stod bag branden. -Nemlig.
Cyrus, stop så.
Indenfor med jer.
Min far har ikke gjort noget galt.
Han fortalte betjent Thornton det.
Cyrus frygter bare for sin fars job. Det er alt. Han mener det ikke.
Hvorfor kan de ikke lægge jernbanen et andet sted?
-Jeg vil ikke flytte. -Laura...
...det er kompliceret.
Men det hele skal nok gå.
Og uanset hvad...
...så vil du altid have din far, og I vil altid have hinanden.
Okay?
Jeg troede slet ikke, du overvejede jernbanens tilbud.
Ja, det er dårlig timing.
Jeg må spørge...
Hvorfor jernbanen?
Pengene er gode.
Det er ikke det rigtige svar, vel?
Jeg har ikke et bedre.
Hvad var det for?
For at hyre Rosemary uden at spørge.
-Skal jeg fyre hende? -Nej, selvfølgelig ikke.
Jamen så var det så lidt... fru borgmester.
-Tak, fordi du inviterede på frokost. -Er det okay, du holder fri?
-Det er kun din anden dag. -Det er okay.
Fint med Lee.
-Hvad er det, du laver? -Tja, lidt af hvert.
Om et par år kan jeg nok starte mit eget firma. Hyre mine egne mænd.
Så begynder jeg at tjene gode penge.
-Kan det virkelig ske? -Naturligvis.
-Hvad med dig? -Hvad med mig?
Vil du arbejde på cafeen resten af livet?
Nej, men Abigail har brug for mig.
Clara, du kan så meget mere. Har du ingen drømme?
Jo da.
Men de bliver aldrig opfyldt.
Jo, hvis du prøver.
Du har kun et forsøg her i livet. Man må få det meste ud af det.
Du må være tapper.
Tage chancer.
Mener du sådan her?
DRENGEN, DER RÅBTE ULV
"Den dag lærte hyrdedrengen en vigtig lektion.
Hvis folk skal tro og stole på det, du siger,
så må du altid tale sandt."
Kan nogen genkende sig selv i Drengen, der råbte ulv?
Det kan nogen af jer sikkert.
I skal skrive en stil
om sandhed og ærlighed.
Så må I gerne gå.
Robert. Må jeg lige tale med dig?
Robert...
...du forstår godt, hvorfor det var forkert
-af drengen at lyve om ulven? -Ja.
Så...
...er der noget, du vil fortælle mig?
Undskyld, frøken Thatcher?
Beklager forstyrrelsen.
Hr. og fru Weise.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Vi hørte om Robert, der skræmte bjørnen og...
...vi ville give ham en belønning.
Den er til dig, sønnike. Hvis der skete noget med Opal,
-ville vi blive knust. -Robert...
...har du noget at sige?
Tak.
-Rosemary? -Lige et øjeblik.
-Skulle du ikke arbejde? -Jo, men...
Jeg fik en skøn idé til min klumme,
og jeg måtte skrive den ned omgående.
"Kære Mary-Rose.
En ven er bekymret for, at jernbanen vil slide hendes mand ned..."
Er det en snedig måde at fortælle Lee, han arbejde for meget?
Det er ikke bare for mig.
Det er en samfundstjeneste.
Byen er i rivende udvikling, og mine læsere vil sidder alene hjemme
og spise middag...
...uden selskab, de stakler.
Jeg må slå alarm, før det er for sent.
Og hvis Lee fatter et hint, er det vel bare en bonus?
Nemlig.
Nu, vi taler om det.
Jeg har en kage i ovnen. Gider du ikke lige tage den ud?
Må jeg?
-Du er sygeplejerske. -Ja.
-Faith Carter. -Rart at møde dig. Jeg er...
Ray Wyatt.
Hele byen ved, hvem du er.
Nå... så er den klaret.
-Hvor skal du hen? -Hr. Goldeen har influenza,
så jeg skal ud til jernbanelejren og se til ham.
Vi er heldige med at have en dedikeret sjæl som dig.
Jeg er glad for at hjælpe.
Borgmester Stanton nævnte dine bekymringer.
Jeg sagde, at jernbanen vil tjene ind til udvidelse af sygehuset.
-Det sætter jeg pris på. -Det er da det mindste.
-Rart at møde dig. -I lige måde.
Okay.
Han er meget charmerende, ikke?
Tjo.
-Ved du meget om ham? -Om han er gift?
Det var ikke lige det, jeg tænkte på, men...
Jeg hører, han er ungkarl.
Men pas nu på.
-Hvorfor? -Du kender de jernbanearbejdere.
Her i dag, væk i morgen.
-Måske er han anderledes. -Måske.
Men måske ikke.
Det føles som om, byen ikke kan blive enige, og jeg er fanget i midten.
-Måske skulle en anden tage over. -Hav nu lidt tiltro.
Du lyder jo som en pastor.
Jeg lyder som din ven.
-Hej, Henry. -God eftermiddag.
-Hvad kan jeg hjælpe med? -Jeg ville gerne tale med dig
om jernbanen.
Jeg kan forstå, du vil afholde afstemning om den foreslåede rute.
-Det virker som det bedste. -Du er borgmester.
Du har magt til at træffe den beslutning.
En afstemning kunne blande følelser ind i det.
Jeg synes, der skal følelser med i det.
Nogle gange træffer borgmesteren upopulære beslutninger,
som er i byens bedste interesse.
Tilgiv mig, Henry, men du burde ikke komme med indvendinger.
Tilgiv mig, hvis jeg ikke kan tage en
-dømt forbryders mening alvorligt. -Så er det nok.
Hvis du lader dem stemme,
er der nogen, der måske vil føle, du er for svag til at bestemme.
-Det er din mening. -Ja, Frank, det er det.
-Du er ikke borgmester længere. -Nej, det er jeg ikke,
men Abigail bad mig om at hjælpe lidt.
Og jeg beder dig om at gå.
Så er det nok, sagde jeg.
Jeg sætter pris på jeres meninger, men beslutningen er taget.
Byen vil stemme om det.
Cody.
Se engang.
Opals forældre gav mig den.
Det er en belønning.
En hel dollar.
Hvad skal jeg gøre?
Du kan købe slik for den.
Fatter du det ikke?
De tror, jeg er en helt, men det er løgn.
Du er da en helt.
-Du skræmte bjørnen væk. -Nej.
Jeg fandt på det.
Der var ingen bjørn.
Var der ingen bjørn?
-Nej. -Hvorfor sagde du det så?
Opal ville ikke gå ind, så jeg prøvede at skræmme hende.
Sig det til frøken Thatcher.
Nej, hun vil bare hade mig.
Tror du, betjent Thornton vil anholde mig?
Det ved jeg ikke. Abigail siger, det er slemt at lyve.
Mine forældre går amok, hvis jeg ryger i fængsel.
Hvad skal jeg gøre?
Jeg er færdig.
Du er tidligt tilbage. Hvordan gik det?
Aftalen er i hus. Med det nye udstyr, vi bestilte,
burde produktionen være fordoblet næste måned.
Det lyder godt.
Rosemary var ikke derhjemme. Har du set hende?
-Hun var på cafeen i morges. -Det var tidligt.
-Hvad gjorde du af Jesse? -Han fik kontorarbejde, som du bad om.
Virkelig?
Hr. Coulter.
Jeg... troede ikke du var tilbage.
Vi har begge overraskelser i ærmet, hva'?
Jeg kiggede lidt på savværket. Gran bliver ved med stoppe
andensaven. Hvis vi tager cedertræet om morgenen
og venter med gran til eftermiddagen... så kan vi spare tid.
Ved du hvad?
Du minder mig om mig selv, da jeg var på din alder.
Fyldt med selvtillid. Leder altid efter en smutvej.
Nu skal du høre, knægt. Der er kun en vej til toppen...
...og den starter ved bunden.
-Vil du fyre mig? -Noget værre.
Jeg vil lade dig arbejde med træet.
Består du den prøve, kan vi tale sammen.
Skal du på en tur?
Jeg løber hjemmefra.
Det lyder seriøst.
-Ja. Det er slemt. -Og du har vel en plan, ikke?
Et sted at bo...
...et job, der venter?
Nej.
Jeg vil bare være vagabond.
Det er ikke noget liv.
Medmindre du kommer med i en bande, der røver banker.
Det er en mulighed.
Det ville mine forældre ikke tillade.
-Du må hellere genoverveje det. -Jeg har intet valg.
Jeg løj.
Hele byen vil hade mig, når de finder ud af det.
Det er aldrig godt at lyve.
-Men det er nok slet ikke så slemt. -Det er værre.
Ja.
Da jeg var ti år...
...udfordrede nogle ældre drenge mig til at genere Doc Timmins.
En gammel mand, der ikke brød sig om os unger.
Så den aften åbnede jeg en låge, så hans heste slap ud.
Jeg fandt ud af, en af hestene ikke kom tilbage.
-Hvad gjorde han? -Han blev ret sur.
Hans yndlingshest. Han savnede hende.
Hvad skete der så?
Først sagde jeg intet om det.
Men så... ramte skyldfølelsen mig.
Jeg... kunne ikke sove eller spise.
Jeg vidste, jeg måtte fortælle Timmins alt om det.
-Sladrede han? -Nej.
Han sagde det ikke til nogen.
Han så mig bare i øjnene, tog min hånd og sagde: "Sønnike...
...dette er den vigtigste fejl, du nogensinde vil begå."
-Var det det? -Det kan du bande på.
Jeg lærte, at der ikke er noget værre end dårlig samvittighed.
Hallo?
Lee. Er du allerede tilbage?
Jeg blev tidligt færdig og ville overraske dig,
men det lader til, det er mig, der blev overrasket.
Du har haft så travlt med arbejdet,
så jeg besluttede mig for, jeg måtte lave noget.
Gør det noget?
Nej, slet ikke.
Godt. Og jeg vil stadig have tid til os.
Jeg elsker dig stadigvæk.
Naturligvis.
-Sæt dig ned. -Okay.
Tak.
Og så kommer jeg straks...
...med din kaffe.
Jeg ved, du elsker at læse avis til din morgenmad.
Jeg tror især, du vil nyde side tre.
-Bare... -Okay. Tak.
TRAVLE MÆNDS KONER MÅ STÅ SAMMEN! "KÆRE MARY-ROSE...
Så du så ingen bjørn?
Du fandt på det hele?
Det er godt, du kom til mig. Det kræver et stort mod.
Undskyld, frøken Thatcher.
Det skal ikke ske igen.
Og du giver belønningen tilbage?
Det har jeg gjort.
Vil betjent Thornton smide mig i fængsel?
Ikke denne gang.
Du må gerne gå, Robert.
-Du havde ret. Han kom til dig. -Sandheden finder altid vej.
-Jeg har en overraskelse. -Hvad?
Luk øjnene.
Åben dem.
HISTORIER FRA VESTEN AF ELIZABETH THATCHER
Åh, Jack.
Til Elizabeth
Af hele mit hjerte Jack
Det er mine historier.
Har du lavet tegningerne?
Hvor er det smukt.
Gjorde du alt det for mig?
Naturligvis.
Dine skriverier inspirerer mig,
så jeg ville være første udgiver.
Den er perfekt.
Det er du også.
Lee?
Er du hjemme?
Hvad er alt det?
Kom her.
Champagne.
Beklager, jeg har haft så travlt.
Lee, du skal ikke undskylde.
Jo, jeg skal.
Du er den vigtigste person i hele min verden,
og det vil jeg sørge for, du aldrig glemmer.
Så skål for date-aften.
Og...
...vi gør det her hver uge.
-Det lyder godt. -Kom her.
Jeg troede, jernbanen ville være en god ting,
men nu er jeg usikker.
Jeg fik selv nogle nyheder.
Jeg burde have sagt det.
Hvilke nyheder?
Collins tilbød mig et job.
En særlig enhed mod nord.
Enhedsleder.
Hvad vil du gøre?
Jeg skrev...
...og sagde nej tak.
-Det må have været svært. -Det var en ære at blive spurgt.
Men mit liv er her.
Du er her, Elizabeth.
Mødet starter nu.
I har hørt vores forslag.
Nu er det op til jer.
En stemme for udvikling
eller imod. Det er op til jer.
På vegne af National Pacific Railroad siger jeg mange tak.
Og jeg håber, dette er starten på en langt og frugtbart forhold.
Tak.
Tak, hr. Wyatt.
-Vil andre gerne have ordet? -Ja.
Nogle sagde engang, at der altid er to sider af en historie.
Kommer jernbanen gennem Hope Valley, vil mange folk få det bedre.
Men bliver det, som hr. Wyatt foreslår...
...vil andre betale for det.
Det er let at blive blæst omkuld af løfter,
når det ikke er en selv, der mister sit hjem og sin levevej.
Beslutningen er jeres, men...
...tænk nu på begge sider af historien.
Tak, Elizabeth.
Hvis ingen andre vil sige noget, er det tid til at stemme.
Alle, der er for hr. Wyatts forslag... bedes rejse sig.
Sæt jer bare igen.
Og så alle imod forslaget?
Sæt jer bare.
Der er samme antal på begge sider.
Ja.
-Det står lige. -Hvad gør vi så?
I følge loven afgør borgmesterens stemme det.
Det er op til dig, Abigail.
Hr. Wyatt har sagt, at hvis vi ikke sælger ham denne jord,
så vil han og jernbanen finde et helt andet sted.
Jeg tror, han bluffer.
Det handler ikke om enten eller.
Jeg foreslog en alternativ rute,
der ville lade bønderne beholde deres hjem,
mens jernbanen stadig kommer til Hope Valley.
Hope Valley vil have jernbanen, hr. Wyatt...
...men ikke til enhver pris.
Jeg stemmer mod jernbanens nuværende forslag.
Tekster af: Stephan Gru