Aiemmin tapahtunutta:
-Onneksi olkoon. -Lähetin käsikirjoitukseni kustantajille.
Minun pitää alkaa työstää tarjousta rautatietä varten.
Pulmat alkoivat ryhdyttyäni pormestariksi.
Kyse on pikemminkin siitä, miten minä voin auttaa teitä.
-Florence sanoi munia liian löysiksi. -Pian hän saa syödä vain sanansa.
-Kauniita kukkia. Kenelle ne ovat? -Sinulle. Löysin ne ovelta. Ei korttia.
Varmaan Frankilta. Hän tietää lempikukkani.
-Aamulla on pitänyt kiirettä. -Uusia ihmisiä riittää.
-Selviydymme kyllä siitä. -Näin on.
Hei.
-Ned pyysi tuomaan nämä. -Arvostan sitä.
-Kiitos myös kukista. -Eivät nuo ole minulta.
Kiitos.
Hyvää huomenta, Elizabeth. Mitä täältä löytyykään?
Sokeria, vaniljaa, makkaraa...
-Joku taitaa taas loihtia luomuksiaan. -Teen vain ruokaa Jackille.
Minäpä kerron salaisuuden.
-Se on nakkia, eikä vaniljamakkaraa. -Tiedän, ettei makkaraan laiteta vaniljaa.
-Anteeksi, mutta posti ei ole tullut. -Kiitos. Tarkastin uudestaan myöhemmin.
-Odotatko yhä kustantamojen vastausta? -Lähetin käsikirjoituksen ikuisuus sitten.
Odotin kerran kolme kuukautta roolia Million-Dollar Smilesta.
Eräänä päivänä tulikin yllättäen sähke.
-Saitko osan? -En.
Tuottajien rahat olivat loppuneet. Kukaan ei hymyillyt.
Opetus kuuluu: Ei pidä luopua toivosta.
Olette varmasti tietoinen pohjoisosien ongelmista.
-Olen kuullut asekauppiaista. -Se on vain jäävuoren huippu.
Paikka on oikea sotatanner, ja monet viattomat kärsivät.
Muodostamme erikoisyksikön. Se kaipaa taitavaa johtajaa.
-Voisitte saada aikaan suuren muutoksen. -Tämä on kunnia, mutta minulla on työni.
Tarjoan teille omaa osastoa. Tällaisia tilaisuuksia ei tule joka päivä.
Lupaattehan harkita asiaa.
Siinähän sinä olet.
Lee. Miksi tulit jo nyt töistä?
-Onko kaikki hyvin? -On. Minulla on valtavia uutisia.
-Minä arvaan. Rouva Nelson sai kaksoset. -Ei.
Menemme katsomaan Madama Butterflyta. Onko ensisuudelmamme vuosipäivä?
Ei. Anna minun puhua loppuun. Me saimme sopimuksen.
Lee! Olen ylpeä sinusta. Tänä iltana juhlitaan.
Teen lempiruokaasi, samppanjaa ja mansikoita...
-Ei käy. Joudun lähtemään Union Cityyn. -Miksi?
Tuplaamme tuotannon. Sahalle tarvitaan lisää tarvikkeita.
-Luulin asioiden palaavan ennalleen. -Nyt todellinen työ vasta alkaakin.
Luulin meidän saavan yhteistä aikaa.
-Älä huoli. Kyllä meille jää aikaa. -Milloin?
Rosemary, vaikka olen kiireinen, en rakasta sinua yhtään vähemmän.
Laita samppanja jäihin, niin juhlimme palattuani.
Rakastan sinua.
"Kultakutri säpsähti hereille, hyppäsi sängystä ylös ja juoksi -
portaat alas ja metsää kohden.
Eivätkä kolme karhua nähneet häntä enää koskaan."
Olemme oppineet, että karhuilla on erityinen tapa viettää talvea.
Kuka osaa kertoa, mikä se on?
-Laura. -Talviuni.
No niin. Nyt on välitunnin aika.
Muistakaa, että Robert on järjestäjä tällä viikolla.
Totelkaa häntä, kun hän pyytää teitä tulemaan sisälle.
-Haluatko pelata kickballia? -Järjestäjän homma on täysipäiväistä.
Oletko lähdössä matkalle?
-Lähden Union Cityyn pariksi päiväksi. -Sopimus oli suuri uutinen.
-Onko rautatieltä löytynyt töitä? -Ei vielä. Muut ovat kokeneempia.
-Tule minulle töihin. -Oikeastiko?
Tarvitsen kaiken avun, kun tuotanto kaksinkertaistuu.
Käy Murphyn luona huomenaamulla.
-Kiitos, herra Coulter. -Älä minua kiitä. Ansaitset joka pennin.
-He tarjosivat reilua sopimusta. -Siinä ei ollut mitään reilua.
Upouusi talo isommalla tontilla ja töitä rautatieltä.
Siellä ei kasvattaisi edes rikkaruohoja. Olen maanviljelijä enkä rautatieläinen.
-Omistaisit maan heti. -Kiskoisin perheeni juuriltaan.
Onko jokin vialla?
-Ei ole. -Jatketaan sitten eteenpäin.
-Jed. Mitä tuo oli? -Rautatie haluaa vetää pääradan mailleni.
Yost luulee, että pilaan kaiken.
Olet kaupungin vuokralainen. Päätöstä ei tee rautatie, vaan minä.
Tapaan herra Wyattin tänään.
Rautatie voittaa aina. Niin se vain menee.
Jed. Löydämme varmasti ratkaisun, joka on kaikkien parhaaksi.
Lupasin Lauralle, ettemme enää muuta. Sen lupauksen aion myös pitää.
Tulkaa sisälle. Välitunti päättyi.
Kuulitte, mitä neiti Thatcher sanoi. Sisälle!
Otatko sokeria teehen, Brownie?
Opal, välitunti on ohi. Tule nyt. Muuten joudumme kaikki pulaan.
Mennään, ettei neiti Thatcher suutu.
Katso. Tuolla on karhu.
-Missä? -Tuolla puiden luona.
Juokse. Minä ajan sen pois.
Ilkeä karhu aikoi syödä minut.
-Miten iso se oli? -Ajoitko sen pois?
-Oletko kunnossa, Robert? -Karhu on poissa. Ajoin sen tiehensä.
-Se oli hyvin urheaa. -Robert on sankarini.
-Onko tämä hiiliasema? -Olette lukenut läksynne. Hienoa.
Voisiko päärata tulla Hope Valleyyn pohjoisesta etelän sijaan?
Hiiliasema voitaisiin sijoittaa lähelle Bambrick Roadia.
Jos siirtäisimme pääradan pohjoiseen, tuhlaisimme sekä aikaa että rahaa.
Silloin ei tarvitsisi tehdä liittymätietä.
Ei kai tämä liity siihen eteläiseen viljelysmaahan?
Yritän löytää oikeudenmukaisen ratkaisun.
Tarjosimme jo herra Campbellille uutta tonttia ja hienoa työpaikkaa.
-Mitä muuta voisimme tehdä? -Jed on maanviljelijä, kuten naapuritkin.
He eivät halua töihin rautatielle.
Jos esimieheni kuulevat vastustuksesta, he saattavat siirtää rautatien toisaalle.
Neuvottelun varaa ei taida olla.
Kyse on rautatien ja Hope Valleyn kumppanuudesta.
Te päätätte, ovatko viljelijöiden halut vai kaupungin tulevaisuus tärkeämpää.
Harkitsen asiaa. Jos ei ollut muuta, minun on lähdettävä takaisin.
-Pormestari. Pidittekö kukista? -Olivatko ne teiltä?
-Pidätte kuulemma päivänkakkaroista. -Tekin olette lukenut kotiläksynne.
-Hän ei tee tästä helppoa. -Ei niin.
-Miten tapaaminen sujui? -Pormestari ei taida ymmärtää,
-mitä yritämme tehdä kaupungille. -Oletteko miettinyt keskusteluamme?
Teitte selväksi palvelustenne hinnan. Kokeilemme onneamme naisen kanssa.
-Kuulitteko Robertista ja karhusta? -Kuulin, että hän ajoi karhun tiehensä.
Tässä taitaa olla tuleva ratsupoliisi. Oikea sankari.
-Minä nain vielä tuon pojan. -Robert on oikea onnenpekka.
Tule, Opal.
Karhu on varmasti jo kaukana. Ei hätää. Suokaa anteeksi.
-Bill. -Karhu niin lähellä koulua.
Kuulostaa hiukan oudolta.
Karhut eivät pidä melusta, ja koululaiset pitävät kovaa mekkalaa.
Käskin teidät jo pois mailtani!
Tottelemme vain pomon käskyjä.
Jos löydän vielä keppejänne mailtani, joudutte hankaluuksiin.
Iltapäivää, neiti Thatcher.
Onko kaikki kunnossa, herra Campbell?
Maanmittaajat pystyttivät tänne leirinsä eilen.
Laura, mene pesemään kädet ennen ruokaa.
-Hei sitten, Laura. -Hei hei, neiti Thatcher.
-Mikä tuo teidät tänne? -Robert näki karhun koululla.
-Lauraa pelotti, joten saatoin hänet. -Tunnetteko hänet?
Hän on Hank Rivera. Hänen poikansa Cyrus on Lauran luokalla.
Rautatie haluaa meidät pois tieltä rakentaakseen pääratansa tähän.
-Jonkun on estettävä sellainen. -Abigail ei ole vielä päättänyt.
Pitää mennä kattamaan pöytä. Kiitos, kun saatoit Lauran kotiin.
-Saisiko olla muuta? -Ei.
Herttinen. Onpa myöhä. En huomannut ajan kulumista.
Ihmettelet kai, miksen syö mieheni kanssa.
Lee ei ole kaupungissa. Rautatiesopimuksen kanssa on kiireitä.
Pienet projektit eivät kiinnosta häntä.
Oikeastaan ei ole hassumpi juttu, että hänellä on kiireitä.
Meillä on varmasti aikaa syleillä takkatulen ääressä...
...käydä kävelyllä ja kuunnella musiikkia, kun olemme 85-vuotiaita.
Älä nyt, Rosemary.
-Eivät asiat ole noin huonosti. -Ne ovat pahemmin kuin huonosti.
Lee sanoi: "Nyt todellinen työ vasta alkaakin."
Pelkään, etten näe häntä enää ikinä.
Ei tuo pidä paikkaansa. Saha pyörii ennen kuin huomaatkaan.
Leelle jää paljon aikaa olla kanssasi.
-Uskotko niin? -Tiedän sen.
Mitä teen odotellessani?
-Keskity johonkin muuhun. -Ei minulla ole mitään muuta.
Neuvontapalstanikin on hiljentynyt kuherruskuukauden jälkeen.
Postissa ei ole tullut yhtään kirjettä.
Kenelläkään täällä ei ole ongelmia, paitsi minulla.
Rosemary.
Sinähän olet työskennellyt tässä kahvilassa aiemmin.
Kun kaupunkiin tulee paljon uusia ihmisiä, täällä tarvitaan apua.
Abigaililla on pormestarin työnsä ja minulla oma yritykseni.
Clara ei pärjää yksin.
-Tarjoatko minulle töitä? -Se voisi auttaa myös palstasi kanssa.
-Miten niin? -Et usko, millaisia juoruja täällä kuulee.
Muistathan rouva Sullivanin? Hän on ihastunut uuteen parturiin.
Hän tarvitsisi varmasti neuvojasi.
Kuulehan... Olet oikeassa.
Kahvila on loistava paikka pysyä ajan tasalla tapahtumista.
-Otan työn. -Hienoa. Minä vien lautasesi.
Vien sen itse. Jos työskentelen täällä, on sama ryhtyä tuumasta toimeen.
-Olet ollut kovin hiljainen. -Voisin sanoa samoin sinusta.
Haluatko puhua jostakin?
En.
Haluatko sinä puhua jostakin?
En.
Hyvä on.
-Sain iltapäivällä kirjeen. -Keneltä se on?
Yhdeltä kustantamolta, jonka vastausta olen odottanut.
-Mitä he sanoivat? -En tiedä. Avaa se puolestani.
Oletko varma?
Mitä?
"Kiitos yhteydenotostanne. Valitettavasti käsikirjoituksenne ei..."
-Olen pahoillani, Elizabeth. -Ei se mitään.
Sinun pitäisi lähettää heille kirje heti huomenaamulla.
Hylkäyskirje tarkoittaa vain yhtä asiaa.
-Pyydä heitä harkitsemaan uudelleen. -He eivät pitäneet tarinoistani. Siinä se.
Älä luovuta noin helpolla.
Puhuisin mieluummin jostakin muusta. Jospa vain söisimme ruoan loppuun.
-Älä lannistu. Olet taitava kirjoittaja. -Jack sanoi samaa.
Sinun pitäisi kuunnella häntä.
-Mitä nyt? -Eilen illalla se tapahtui taas.
Jack yritti korjata kaiken sen sijaan, että kuuntelisi minua.
-Miehet ovat miehiä. -Kunpa kirjoituksistani pidettäisiin.
Se on kuin taidetta. Kaikki eivät ole samaa mieltä.
-Puhummeko sinun vai minun pulmistani? -Ehkä molemmista.
-Miten herra Wyattin tapaaminen sujui? -Jokaisella tarinalla on kaksi puolta.
Herra Wyatt haluaa mitä haluaa, eivätkä viljelijät suostu muuttamaan.
-Mitä aiot päättää? -Kaupunki saa äänestää.
-Riski on liian suuri. -Hyvää huomenta.
Onneksi törmäsin sinuun, Abigail. Minulla on idea ruokalistaasi varten.
Paahdettua viiriäistä minttu-päärynäkastikkeessa.
-Kirjoitan reseptin ylös. -Kiitos, mutta ruokalista on päätetty.
Eikö olisi aika tehdä muutoksia? Alkupalat ovat hiukan vanhentuneita.
Anteeksi sanaleikki.
Alkupalani ovat ihan kunnossa. Miksi ruokalista kiinnostaa sinua?
Se on vähintä mitä voin tehdä, kun olen nyt töissä täällä.
-Mistä alkaen? -Eilisillasta. Herra Avery palkkasi minut.
-Vai niin hän teki. -Älä suotta kiitä.
Autan sinua mielelläni tarvittaessa.
Lähdenkin auttamaan Claraa aamiaisruuhkan kanssa.
Älä huoli mistään. Hoida sinä se pormestarin hulabaloo,
niin me pidämme linnakkeen pystyssä.
Hulabaloo?
Vesivärejä, paperia ja kyniä.
-Mitä aiot tehdä? -Maalata. Viime kerrasta on aikaa.
-Miksei meille kerrottu karhusta? -Kuulin ääniä talomme takaa yöllä.
Rosaleen sanoi, että jokin raapi oveamme.
Tarkastin metsän enkä löytänyt karhua.
Kysyn Robertilta, jos jokin jäi huomaamatta.
Mitä teemme sillä välin?
Menkää kotiin ja lukitkaa ovet, kunnes kuulette minusta.
-Onnistuuko se? -Totta kai, jos niin on parasta.
-Kauanko annat heidän odottaa? -Eiköhän pari tuntia tai päivää riitä.
-Te lienette Murphy. -Kuinka voin auttaa?
Jesse Flynn. Herra Coulter lähetti kysymään töistä.
Hyvä juttu. Hakkuuryhmään ja puun lajitteluun tarvitaan miehiä.
-Tuskinpa herra Coulter tarkoitti sitä. -Mitä hän sanoi?
Hän puhui toimistotöistä ja johtajan kyvyistäni.
No, jos pomo sanoi niin.
Tässä ovat viimeiset sadonkorjuuraportit. Tarkasta, että ne vastaavat inventaariota.
Tervetuloa joukkoon.
Se oli musta ja vihaisen näköinen, kun ajoin sen tiehensä.
-Näitkö jotakin muuta, Robert? -En usko.
-Voinko mennä nyt pelaamaan? -Voit.
Eilen karhu oli ruskea eikä sillä ollut jättimäisiä hampaita.
-Ajatteletko samaa? -Mitään karhua ei ollut.
-Puhu hänelle. -Parempi, jos hän kertoo itse.
Miten se onnistuisi?
Minulla on keinoni. Mikään ei ole pahempaa kuin huono omatunto.
-Ei onnistu. -Puhutko kokemuksesta?
Saatoin puhua muunneltua totuutta, kun olin poika.
-Sen jälkeenkö vain totuutta? -Ratsupoliisilla ei ole vaihtoehtoja.
Se lukee hakulomakkeessakin.
Tilasitte toki éclair-leivoksia, mutta suosittelen hedelmälautasta.
-Tämä on Ray Wyattille. -Onko hän rautatien Ray Wyatt?
Voileipänne, herra Wyatt. Me emme olekaan tavanneet. Olen...
Rosemary Coulter. Leellä on kuvanne toimistolla.
Se ei tosin tee teille oikeutta.
-Olen kuullut teistä pelkkää hyvää Leeltä. -Teemme varmasti töitä yhdessä pitkään.
Lee on tehnyt kovasti töitä alusta asti.
Eikä hän ole ainoa. Töitä riittää monille.
Työ onkin tärkeää, mutta osa vaimoista on huolissaan,
ettei miehillä jää aikaa perheilleen.
Tämä ala ei ole heikoille.
-Ette taida olla naimisissa. -En ole. En ole ikinä kotona.
Jos tapaisin kaltaisenne kaunottaren, harkitsisin asiaa uudelleen.
Kiitos teille, herra Wyatt.
Annoitte juuri loistoidean neuvontapalstaani varten.
Syyttäjillä on uusia todisteita Gowenista. He kasaavat vuorenvarmaa tapausta.
Tuo on musiikkia korvilleni. Hän ei voinut peitellä jälkiään ikuisesti.
Collins kuulemma tarjosi sinulle töitä pohjoisen rikosyksiköstä.
-Yllättävää, ettet maininnut sitä. -Halusin tehdä ensin päätöksen.
Osaston johtajuus on melkoinen saavutus.
Minulla on aikaa viikon loppuun asti.
-En ole varma, mitä teen. -Keksit varmasti sen.
-Bill. Ehditkö jutella hetken? -Onko jokin vialla?
Olen huolissani Jed Campbellista. Hän jahtasi mittamiehiä maillaan eilen.
-Ehkä hän kuuntelisi sinua. -Käyn iltapäivällä hänen luonaan.
Tuli on irti!
Vettä!
Ojentakaa ämpäri.
Vettä!
Juoksimme paikalle kuultuamme herra Averyn avunhuudot.
-Näkyikö ketään muita? -Ei.
-Mitä tapahtui? -Vaikuttaa tuhopoltolta.
Saattoihan kipinä levitä nuotiostakin.
-Onko herra Campbellia kuulusteltu? -Rautatie ei ole hänelle mieleen.
Tämän takia halusimme asiakkaaksenne. Tarvitsemme yhteyden kaupunkilaisiin.
-Silloin tällaista ei tapahdu. -En ole vielä päättänyt.
Ehkä tämä auttaa. Lisätkää tarjoukseeni kymmenen prosenttia.
-Kymmenen on kiinnostava numero. -Kiinnostaisiko 20 enemmän?
25 kiinnostaisi.
Olkoon sitten 25. Onko se siis sovittu?
Sovittu.
Neiti Abigail, olenko mielestänne urhea?
Tietysti. Miksi kysyt?
Robertista tuli sankari pelästettyään karhun pois. Minä en ole tehnyt sellaista.
Muistatko, mitä konstaapeli Thornton sanoi saadessaan mitalin?
"Sankarit ovat tavallisia ihmisiä, jotka tekevät erityisiä asioita."
Usein sitä ei edes huomata.
Minä en ole tehnyt mitään erityistä.
Olethan. Huolehdit sairaasta siskostasi, ja nyt hän pärjää hienosti koulussa.
Annoit Pyrylle kodin.
-Teet minulle erityisiä asioita koko ajan. -Ei niitä lasketa.
Jokainen joka auttaa toista, on minun sankarini.
-Tarkoitatteko tuota todella? -Kyllä.
-Rukoile iltarukous ja ala nukkua. -Neiti Abigail...
-Tekin olette minun sankarini. -Voi, Cody.
Isäsi sytytti tulipalon. Se on totta, ja kaikki tietävät sen.
Eikä ole!
-Mistä on kyse? -Hän väittää isäni sytyttäneen tulipalon.
Lopeta, Cyrus. Kaikki sisälle!
Isäni ei tehnyt mitään väärää. Hän kertoi konstaapeli Thorntonille.
Cyrus pelkää isänsä työn puolesta. Ei hän tarkoittanut sitä.
Miksei rautatietä voi rakentaa muualle? En halua muuttaa.
Asia on mutkikas, mutta kaikki järjestyy.
Kävipä mitä tahansa, olette aina yhdessä isäsi kanssa.
-En tiennyt, että harkitset tarjousta. -Ajoitus on toki huono.
-Pakko kysyä... Miksi rautatie? -Siitä maksetaan hyvin.
-Tuo ei ole todellinen vastaus. -Sen parempaa en keksi.
-Mistä hyvästä tuo oli? -Palkkasit Rosemaryn kysymättä.
-Erotanko hänet? -Älä.
Olkaa hyvä vain, rouva pormestari.
-Kiitos lounaasta. -Saatko pitää vapaata?
-Tämä on vasta toinen päiväsi. -Ei Lee pahastu.
-Millaista työtä teet? -Sitä sun tätä.
Muutaman vuoden päästä perustan oman yrityksen.
Silloin raha alkaa virrata.
-Voisiko niin tapahtua? -Totta kai.
-Entä sinä? -Mitä minusta?
-Haluatko jäädä kahvilaan loppuiäksesi? -En, mutta Abigail tarvitsee minua.
Pystyisit vaikka mihin, Clara. Onhan sinulla unelmia.
-On, mutta eivät ne toteudu. -Toteutuvat, jos vain yrität.
Elämme täällä vain kerran. Kannattaa ottaa siitä kaikki irti.
Ole urhea, ota riskejä.
Näinkö?
POIKA JOKA HUUSI SUTTA
"Sinä päivänä paimenpoika sai tärkeän opetuksen.
Jos haluaa toisten luottamuksen, on puhuttava aina totta."
Samaistuiko kukaan tarinaan? Varmasti joku samaistui.
Kirjoittakaa kolme kappaletta totuudesta ja rehellisyydestä.
Tunti päättyi.
Robert, jutellaanko hetki?
Ymmärräthän, miksi paimenpoika teki väärin valehdellessaan sudesta?
Haluaisitko kertoa jotakin minulle?
Anteeksi häiriö, neiti Thatcher.
Kuinka voin auttaa, rouva ja herra Weise?
Robert kuulemma pelästytti karhun. Haluaisimme palkita hänet.
Tässä. Jos Opalille kävisi jotakin, emme tiedä, mitä tekisimme.
Haluaisitko sanoa jotakin?
Kiitos.
-Rosemary. -Hetki vain.
-Eikö sinun pitäisi työskennellä? -Työskentelinkin.
Sitten keksin loistoidean palstalleni. Kirjoitan sen ylös, ettei se unohdu.
"Hyvä Mary-Rose, ystäväni pelkää rautatien näännyttävän miehensä..."
Vihjaatko Leen työskentelevän liikaa?
Kyse ei ole minusta. Teen palveluksen yhteiskunnalle.
Kaupunki kasvaa pian, ja lukijani syövät kotona yksinään.
Aivan ypöyksin, raukkaparat.
Minun on varoitettava, ennen kuin on myöhäistä.
Jos Lee tarttuu syöttiin, se on vain pilkku i:n päälle.
Uunissa on muuten kakku. Kävisitkö ottamassa sen ulos?
Voisinko?
Olette sairaanhoitaja.
-Faith Carter. -Hauska tavata. Olen...
Ray Wyatt. Koko kaupunki tuntee teidät.
-Olkaa hyvä. Oletteko lähdössä? -Herra Goldeenilla on flunssa.
Käyn rautatieläisten leirillä katsomassa häntä.
-Onneksi olette noin omistautunut. -Mukavaa, että voin olla avuksi.
Pormestari kertoi huolistanne. Rautatie maksaa sairaalan laajennukset.
-Arvostan tuota. -Se on vähintä, mitä voimme tehdä.
-Oli hauska tavata. -Samoin.
No niin.
Melkoinen hurmuri, eikö totta?
-Niin kai. Mitä tiedät hänestä? -Kuten onko hänellä vaimoa, vai?
-En ajatellut sitä, mutta... -Hän on poikamies, mutta kannattaa varoa.
-Miksi? -Rautatieläiset muuttavat yhtenään.
-Ehkä hän on erilainen. -Ehkä. Tai ehkä ei.
Kaupunki on eri mieltä kaikesta, ja minä olen tämän keskellä.
-Ehkä joku muun pitäisi olla pormestari. -Uskoisit hiukan.
-Sanoo kaupungin pastori. -Sanoo ystävä.
-Hei, Henry. -Iltapäivää.
-Kuinka voin auttaa? -Haluaisin keskustella rautatiestä.
Ymmärtääkseni kaupunki äänestää reitistä.
-Niin on parasta. -Voisitte tehdä päätöksen yksinkin.
-Äänestys voi saada tunteet pintaan. -Niin pitääkin käydä.
Joskus päätökset eivät miellytä kaikkia, mutta ovat kaupungin parhaaksi.
Anteeksi, mutta asemassasi sinulla ei ole varaa kommentoida.
-Eikä rikollisen kritiikki vakuuta. -Riittää.
Äänestys voi saada sinut näyttämään heikolta päätöksentekijältä.
-Se on sinun näkemyksesi. -Niin on, Frank.
-Et ole enää pormestari. -En niin.
-Abigail pyysi kuitenkin minulta apua. -Ja minä pyydän sinua lähtemään.
Riittää jo. Arvostan näkemyksiänne, mutta päätös on tehty. Me äänestämme.
Cody.
Sain tämän Opalin vanhemmilta. Se on palkinto.
Kokonainen dollari.
-Mitä teen? -Voisit ostaa sillä karkkia.
Minua luullaan sankariksi, vaikka en ole sellainen.
-Olethan. Säikäytit karhun tiehensä. -Enhän.
-Keksin sen. Karhua ei ollut. -Eikö?
Miksi sitten väitit niin?
Opal ei suostunut lähtemään sisälle, joten yritin pelästyttää hänet.
-Parasta kertoa neiti Thatcherille. -En voi. Hän vihaisi minua.
Pidättääköhän konstaapeli Thornton minut?
Ainakaan neiti Abigail ei pidä valehtelusta.
En voi joutua vankilaan. Mitä oikein teen? Olen kuollut mies.
Palasitte ajoissa. Miten meni?
Sain sopimuksen. Uusilla tarvikkeilla tuplaamme tuotannon jo ensi kuussa.
Kuulostaa hyvältä.
Rosemary ei ollut kotona. Oletko nähnyt häntä?
-Hän oli kahvilassa aamulla. -Onpa hän aikaisin hereillä.
-Minne laitoit Jessen töihin? -Toimistoon, kuten pyysit.
Herra Coulter. En olettanut näkeväni teitä tänään.
Taidamme olla molemmat täynnä yllätyksiä.
Huomasin sahan lokikirjasta, että kuusi kolhii kakkossahaa.
Jos setrin leikkaisi aamulla -
ja kuusen vasta iltapäivällä, se voisi säästää aikaa.
Muistutat minua, kun olin ikäisesi. Itsevarma kaveri, joka etsii oikoteitä.
Huipulle on vain yksi tie ja se alkaa pohjalta.
-Saanko potkut? -Pahempaa. Joudut hakkuuryhmään.
Jos läpäiset testin, voimme ehkä puhua.
Oletko lähdössä?
-Minä karkaan. -Kuulostaa vakavalta.
-Tilanne on paha. -Kai sinulla on asunto ja työ tiedossa.
-Ei. Minusta tulee varmaan kulkuri. -Ei sellainen ole mitään elämää.
Paitsi jos liityt jengiin ja alat ryöstää pankkeja.
Vanhempani eivät suostuisi siihen.
-Kannattaa sitten harkita asiaa. -En voi muutakaan.
Minä valehtelin. Koko kaupunki vihaa minua kuultuaan siitä.
-Tilanne ei ehkä ole niin paha. -Pahempi.
Kun olin 10-vuotias, isot pojat haastoivat minut juksaamaan Doc Timminsiä.
Vanhus ei juuri välittänyt lapsista.
Päästin yöllä hänen hevosensa karkuun. Yksi hevosista ei palannut.
-Mitä hän teki? -Hän oli vihainen lempihevosensa kadottua.
-Mitä tapahtui? -Aluksi en sanonut mitään.
Sitten omatuntoni alkoi kolkuttaa. En voinut syödä enkä nukkua.
Tiesin, että minun olisi tunnustettava.
-Kanteliko hän sinusta? -Ei. Hän ei kertonut kenellekään.
Hän puristi kättäni sanoen: "Tämä on elämäsi tärkein virhe."
-Oliko se? -Oli.
Mikään ei ole pahempaa kuin huono omatunto.
Hei.
Lee. En odottanut sinua näin pian.
Pääsin ajoissa ja halusin yllättää sinut, mutta sinä yllätitkin minut.
Olet ollut niin kiireinen, että päätin keksiä puuhaa itselleni.
-Eihän se haittaa? -Ei lainkaan.
Hyvä. Minulla jää silti aikaa meille.
-En rakasta sinua yhtään vähemmän. -Et tietenkään.
-Istuhan alas. -Kiitos.
Tuon aivan pian kahvisi.
Sinähän luet aina lehden aamiaisella. Kolmas sivu voisi kiinnostaa.
Selvä. Kiitos.
YHDISTYKÄÄ, YLITYÖLLISTETTYJEN MIESTEN VAIMOT!
Etkö siis nähnyt karhua, vaan keksit koko jutun?
Hienoa, kun tulit kertomaan. Se oli rohkeaa.
Anteeksi. En tee niin enää.
-Palautatko palkinnon Opalin vanhemmille? -Palautin jo.
Pidättääkö konstaapeli minut?
En tällä kertaa.
Voit mennä, Robert.
-Olit oikeassa. Hän tuli luoksesi. -Totuus voittaa aina.
Minulla on yllätys sinulle. Sulje silmäsi.
Avaa.
RAJASEUDUN ELÄMÄÄ KIRJOITTANUT ELIZABETH THATCHER
Voi Jack.
Elizabethille Rakkaudella, Jack
Minun tarinani.
Piirsitkö kaikki kuvat?
Se on todella kaunis. Teitkö tämän minun vuokseni?
Tietysti. Kirjoitelmasi inspiroivat minua. Halusin olla ensimmäinen kustantajasi.
Se on täydellinen, kuten sinäkin.
Lee. Oletko kotona?
-Mitä tämä on? -Tule.
Samppanjaa.
-Anteeksi, kun olen ollut kiireinen. -Ei sinun tarvitse pyytää anteeksi.
Tarvitsee. Olet elämäni tärkein ihminen.
Varmistan, ettet unohda sitä koskaan. Otetaan treffi-illallemme.
-Teemme näin joka viikko. -Kuulostaa kivalta.
Luulin rautatietä hyväksi asiaksi, mutta en ole enää varma siitä.
Kuulin uutisia tällä viikolla. Olisi pitänyt kertoa sinulle aiemmin.
-Millaisia uutisia? -Collins tarjosi minulle töitä.
Pohjoisen erikoisyksiköstä. Osaston johtajana.
-Mitä aiot tehdä? -Kieltäydyin tarjouksesta.
-Se oli varmasti vaikea päätös. -Tarjous oli kunnia.
Elämäni on kuitenkin täällä. Sinä olet täällä, Elizabeth.
Kokous alkaa.
Kuulitte ehdotuksemme. Nyt on aika valita.
Äänestätte edistyksen puolesta tai sitä vastaan. Päätös on teidän.
Kiitän ajastanne National Pacific -yhtiön puolesta.
Toivottavasti tämä on pitkän ja antoisan suhteen alku. Kiitos.
-Kiitos. Haluaako joku puhua? -Minä haluan.
Joku sanoi kerran, että tarinalla on aina kaksi puolta.
Jos rautatie tulee Hope Valleyyn, se tietää menestystä monille.
Jos se tehdään herra Wyattin ehdoilla, toiset maksavat menestyksen hinnan.
Lupauksista on helppo hämääntyä, jos ei menetä kotiaan tai elinkeinoaan.
Päätös on teidän. Pyydän, että mietitte tarinan molempia puolia.
Kiitos, Elizabeth. Jos muuta ei ollut, on äänestyksen aika.
Kaikki, jotka kannattavat herra Wyattia, nouskaa seisomaan.
Istukaa alas. Nyt kaikki ehdotusta vastustavat.
Istukaa alas.
Ääniä on saman verran.
-Tilanne on tasan. -Mitä teemme?
Sääntöjen mukaan pormestarin ääni ratkaisee. Päätös on sinun, Abigail.
Jos emme myy herra Wyattille maata, rautatie lähtee kaupungista pysyvästi.
Pyydän häntä todistamaan asian. Päätös ei voi olla joko-tai.
Ehdotin vaihtoehtoista reittiä, joka säästäisi viljelijöiden kodit -
ja toisi pääradan Hope Valleyyn.
Hope Valley haluaa rautatien, mutta ei millä hinnalla tahansa.
Äänestän nykyistä ehdotusta vastaan.
Tekstitys: Anna-Kaisa Viljanen