Tidligere på When Calls the Heart:
-Gratulerer. -Jeg er ferdig med manuskriptet
og sendte det til mange forskjellige forlag.
Jeg må begynne å jobbe på anbudet på jernbanen.
-Noen som skaper problemer? -Siden jeg ble borgermester.
Ikke så mye hva du kan gjøre for meg. Det er hva jeg kan gjøre for deg.
ABIGAILS KAFÉ
Florence sier eggene er for flytende.
Florence skal få ris om hun ikke er forsiktig.
-De er vakre. Hvem er de til? -Til deg.
De var ved ytterdøren. Ingen kort.
De må være fra Frank. Han vet jeg elsker prestekrager.
-Det er travelt i dag. -Mange nye fjes i byen.
-Ingenting vi ikke kan takle, partner. -Enig, partner.
-Hei. -Hei.
Ned ba meg ta med disse.
Takk for det.
Og takk for blomstene.
De er ikke fra meg.
YOSTS HANDEL
Takk.
God morgen, Elizabeth.
Hva har vi her?
Sukker, vanilje... svinepølser.
Ser ut som noen lager
-en av sine berømte kreasjoner. -Det er bare en enkel middag til Jack.
La meg fortelle deg en hemmelighet.
-Det er wienpølser, ikke vanilje. -Jeg vet du ikke bruker vaniljen
-i pølsen. -Selvfølgelig gjør du det.
Beklager, miss Thatcher, ingen post.
Takk, Katie. Jeg sjekker senere.
Venter fremdeles svar fra de ekle, gamle, forleggerne?
Jeg sendte manuskriptet mitt for lenge siden.
Jeg ventet en gang tre måneder på et svar for rollen i Million Dollar Smile,
og så en dag... kom det et telegram.
-Og du fikk rollen? -Vel... nei.
Produsentene hadde ikke mer penger før åpningen. Ingen smilte.
Men moralen er... jeg mistet aldri troen.
NORDVEST RIDENDE POLITI REGIONALKONTOR
Du har hørt om problemene vi har i nord-området.
-Jeg har hørt om våpenselgerne. -Det er bare toppen av isfjellet.
Det er nærmest krig der oppe.
Mange uskyldige liv går tapt.
Vi danner en spesialenhet. Vi ser etter ledere.
-Du ville gjort det bra. -Jeg er beæret.
Men jeg har en jobb.
Jeg tilbyr deg din egen avdelig.
Muligheter som dette kommer ikke hver dag.
Lov meg at du vil tenke på det.
Der er du.
Lee. Hva gjør du tilbake allerede?
-Er alt bra? -Alt er bra og jeg har store nyheter.
Eller, vet du hva? Det er større en stort.
Vent. La meg gjette.
-Mrs. Nelson fikk tvillingene? -Nei.
Vi skal til Cape Fullerton for å se Madame Butterfly?
-Nei. -Jubileumet for vårt første kyss?
Nei. Nei, bare...
La meg bli ferdig.
Ok? Vi fikk kontrakten.
Lee!
Jeg er så stolt av deg. Vi må feire. I kveld.
Jeg lager favorittretten din med champagne, jordbær...
Nei. Jeg kan ikke i kveld. Jeg må dra til Union City.
Union City? Hvorfor?
Vi dobler produksjonen. Jeg trenger mer utstyr til sagbruket.
Jeg trodde når du fikk kontrakten, ting ville gå tilbake
-til slik det var. -Nå begynner det virkelige arbeidet.
Men jeg trodde vi skulle ha tid sammen.
Ikke bekymr deg. Det er masse av tid
-til deg og meg. -Når?
Rosemary... selv om jeg er opptatt...
betyr ikke det at jeg elsker deg noe mindre.
Så legg champagnen på is, og vi feirer når jeg kommer tilbake.
Jeg elsker deg.
"Gullhår våknet brått.
Hun hoppet ut av sengen, og løp av gårde,
ned trappen og inn i skogen...
og de tre bjørnene så hun...
aldri igjen."
Husk, vi lærte at noen dyr, som bjørnen,
gjør noe spesielt om vinteren.
Kan noen si meg hva det er?
-Laura? -Dvale.
Veldig bra.
Ok, alle sammen, da er det friminutt.
Ikke glem, Robert er ukens ordenmann.
Så vennligst, hør på ham når han sier dere skal komme inn igjen.
Friminutt.
-Vil du spille kickball? -Fleiper du?
Jeg er ordensmann.
Det er en fulltidsjobb.
-Skal du på tur? -Ja, Jesse.
-Drar til Union City i et par dager. -Kontrakten er store nyheter.
For alle. Er det muligheter for å jobbe med jernbanen?
Ikke enda. For mange andre med mer erfaring.
-Da burde du jobbe for meg. -Mener du det?
Jeg vil trenge all den hjelp jeg kan få når vi dobler produksjonen.
Snakk med Murphy i morgen tidlig. Han finner noe til deg.
Mr. Coulter, takk.
Ikke takk meg. Du vil fortjene alt sammen. Tro meg.
De tilbydde en rettferdig avtale.
-Den var ikke rettferdig. -Herrer, vær grei.
Et nytt hus, på en større tomt og en jobb med jernbanen?
Jorden var ikke dyrkbar
på tomten de tibydde. Og jeg er bonde. Jeg jobber ikke på jernbanen.
Men du kan eie jordet.
Du må ikke rykke familien opp med roten.
-Rykke familien... -Er det et problem?
-Nei. Ingen problemer. -Da kan vi vel gå hver til sitt?
Jed?
-Vil du si meg hva det var om? -Jernbanen vil ha tomten min
til den nye hovedlinjen.
Yost mener jeg ødelegger for alle.
Kontrakten din er med byen.
Jernbanen bestemmer ikke det. Det gjør jeg.
Og jeg har et møte med mr. Wyatt i dag.
Jernbanen vinner alltid.
Slik er det bare.
Jed.
Vi finner en løsning. Det lover jeg.
Jeg sa til Laura at vi ikke må flytte igjen.
Og det er et løfte jeg vil holde.
Alle sammen, kom inn. Friminuttet er ferdig.
Dere hørte miss Thatcher. Alle skal inn.
Brownie, vil du ha sukker i teen?
Opal, friminuttet er ferdig.
Kom inn, ellers får du oss i trøbbel.
Vi må gå, ellers blir miss Thacher sint.
Se, en bjørn.
En bjørn? Hvor?
Rett der borte.
Ved trærne.
Fort. Løp. Jeg skremmer ham bort.
Den slemme bjørnen skulle spise meg.
Hvor stor var den?
Skremte du den vekk?
Robert, går det bra?
Bjørnen er vekk.
Jeg skremte den.
-Det var veldig modig av deg. -Robert er helten min.
-Er dette kullstasjonen? -Du gjør leksen din. Jeg er imponert.
Hva om hovedlinjen kom til Hope Valley fra nord i stedet for sør?
Da kan kullstasjonen være her nær Bambrick Road.
La meg forklare noe. Om vi flytter hovedlinjen til nord,
vil det koste oss mye mer tid og penger.
Det vil spare deg å måtte bygge en tilkjørselsvei.
Dette har vel ikke noe med åkerjordet sør for byen, å gjøre?
Jeg prøver å finne en løsning som blir rettferdig.
Vi har allerede tilbudt mr. Campbell et annet stykke jord,
og en bra jobb hos oss.
-Jeg vet ikke hva mer vi kan gjøre. Jed er en bonde. Naboene også.
-De vil ikke jobbe for jernbanen. -Med all respekt...
om sjefene mine finner ut vi må begynne på nytt på grunn av dette,
kan det være de flytter til et annet sted.
Høres ikke ut som det er rom for forhandling.
Dette er et partnerskap... mellom jernbanen og Hope Valley.
Som borgermester, bestemmer du hva som er viktigst.
Bønder som får det de ønsker, eller byens fremtid.
Jeg skal tenke på det. Om det ikke er noe mer,
må jeg komme meg tilbake.
Borgermester Stanton.
-Likte du blomstene? -Var de fra deg?
Jeg hørte du likte prestekrager.
Det er visst ikke bare jeg som gjør leksene sine.
Hun gjør det ikke lett.
Nei, hun gjør ikke det.
Så...
-hvordan var møtet? -Jeg tror ikke borgermesteren forstår
-hva vi prøver å gjøre for byen. -Har du tenkt gjennom
- samtalen vår? -Unnskyld for at jeg er direkte,
men du sa tjenesten din ikke ville bli billig.
Vi tar sjansen med den lille damen.
Mr. Avery, hørte du om Robert og bjørnen?
Ja, jeg hørte han skremte den vekk.
Høres ut som vi har en kommende ridende konstabel. En ekte helt.
En dag vil jeg gifte meg med ham.
Han er heldig.
Kom, Opal.
Den bjørnen er sikkert langt vekke nå. Unnskyld meg.
-Bill. -Oppdage en bjørn så nært skolen.
Høres rart ut, gjør det ikke?
Bjørner liker ikke bråk. Ingenting er mer bråkete enn en skole.
Hei.
Jeg har sagt det før. Kom deg vekk fra eiendommen min.
Vil ikke lage bråk. Jeg gjør bare det sjefen ba oss om.
Om jeg finner flere av disse pælene på eiendommen min, blir det trøbbel.
-God dag, miss Thatcher. -God dag.
Er alt bra, mr. Campbell?
Landmålerne rigget seg til her i går.
Laura... løp inn, gjør deg klar til middag.
Ha det, Laura.
Ha det, miss Thatcher.
Hvorfor er du her, miss Thatcher?
Robert så en bjørn på skolen i dag.
Han skremte den vekk, men Laura ble engstelig,
så jeg fulgte henne hjem.
Kjenner du ham?
Det er Hank Rivera. Sønnen hans, Cyrus, går på skolen med Laura.
Jernbanen venter bare på at vi skal flytte,
så de kan legge hovedlinjen her.
Noen må gjøre noe for å stoppe dem.
Abigail har ikke bestemt seg enda.
Jeg må gjøre klar middagen.
Tusen takk... for at du fulgte Laura.
-Kan jeg by på noe mer? -Nei, takk.
Jøss, jeg visste ikke at det var så sent.
Jeg har helt glemt tiden.
Du lurer nok på hvorfor jeg ikke er hjemme og spiser middag med min mann.
-Faktisk... -Lee er utenbys.
Han er veldig opptatt
-med... den nye jernbanekontrakten. -Jeg hørte...
Han liker ikke små prosjekter. Han liker å tenke stort.
Det er virkelig ikke... så ille...
at han er opptatt.
Vi får nok tid til å kose oss foran peisen...
eller gå turer sammen...
høre på rolig musikk sent på kvelden...
når vi er 85.
-Rosemary. Ikke gråt. -Beklager.
Det er ikke så ille.
Det er verre enn ille.
Lee sa det selv.
Han sa, "Nå begynner den virkelige jobben."
Jeg er redd jeg aldri vil se ham igjen.
Det er ikke sant. Sagbruket vil være i drift før du vet det.
Lee vil ha masse tid til å være med deg.
-Tror du virkelig det? -Jeg vet det.
Hva skal jeg gjøre frem til det?
Bare...
fokuser på noe annet.
Det er ikke noe annet.
Spaltist-jobben, men etter bryllupsreisen,
har det vært lite å gjøre.
Jeg sjekket postkassen forrige uke. Ikke et eneste brev.
Det er ingen i byen som har problemer.
Bortsett fra meg.
Rosemary...
Rosemary.
Du har jobbet på denne kaféen før, har du ikke?
Ja.
Med alle de nye som kommer, trenger vi hjelp her.
Abigail er opptatt som borgermester, jeg har min egen forretning å ta meg av.
Vi kan ikke la Clara gjøre alt.
Tilbyr du meg en jobb?
Og det kan hjelpe med å få fart på spalten din igjen.
Hvordan?
Du vil ikke tro ryktene jeg hører.
Du kjenner mrs. Sullivan?
Hun har et godt øye til den nye barbereren.
Og hun trenger ditt råd.
Vet du hva?
Du har rett.
Kaféen er et flott sted for å finne ut hva som skjer.
Jeg tar jobben.
Flott. Jeg tar tallerkenen din.
Jeg tar den selv.
Hvis jeg skal jobbe for deg, kan jeg like godt begynne med en gang.
-Du har vært stille i kveld. -Jeg kan si det samme om deg.
Er det noe du vil snakke om?
Nei.
Er det noe du vil snakke om?
Nei.
Ok, greit.
Jeg har fått dette brevet.
Hvem er det fra?
Fra en av forleggerne jeg har ventet på svar fra.
-Om historiene dine? Hva sa de? -Jeg vet ikke.
Du må åpne det for meg.
Er du sikker?
Hva?
"Kjære miss Thatcher. Takk for henvendelsen. Vi beklager å meddele..."
Elizabeth, jeg er lei meg.
Det går greit.
Vet du hva du burde gjøre? Send dem et brev i morgen.
Det er et avslagsbrev. Det pleier å bety én ting.
-Be dem om å revurdere. -Jeg vet du prøver å hjelpe...
men de likte ikke historiene mine. Sånn er det.
Jeg synes ikke du skal gi deg så fort.
Jack...
Jeg tror ikke jeg vil snakke om det.
Kan vi spise maten?
Ikke la ett brev ta motet fra deg.
-Du er en fantastisk forfatter. -Det var det Jack sa.
-Du burde høre på ham. -Jeg vet det.
-Hva? -I går kveld gjorde han det
han pleier når jeg er opprørt, han prøver å ordne alt
istedenfor å høre etter.
Menn er menn.
Jeg skulle bare ønske de likte det jeg skrev.
Elizabeth, det er som kunst.
Ikke alle vil ha samme mening.
Snakker vi om mine problemer eller dine?
Kanskje litt begge.
-Hvordan var møtet med mr. Wyatt? -Det er to sider av samme sak.
Mr. Wyatt vil ha det han vil ha,
Jed og bøndene vil ikke flytte. Så vi står fast.
-Hvordan vil du velge? -Jeg vil ikke. Det blir avstemning.
-Det er for mye som står på spill. -God morgen, damer.
Abigail, jeg er glad jeg fant deg.
Jeg har en idé til middagsmenyen din.
Bakt vaktel med pæresaus og mynte.
-Jeg skriver ned oppskriften til deg. -Takk, Rosemary,
men menyen er allerede laget.
Synes du ikke det er på tide med bytte? Rettene er ganske kjedelig.
Beklager uttrykket.
Rettene er bra.
Hvorfor har du blitt så interessert i menyen min?
Det er det minste jeg kan gjøre, siden jeg jobber her.
Når begynte du å jobbe på kaféen?
I går kveld. Mr. Avery ansatte meg.
Gjorde han det?
Trenger ikke takke meg, Abigail.
Jeg er gledelig til hjelp.
Jeg burde vel hjelpe Clara med frokostserveringen.
Ikke bekymr deg. Du kan ta deg av borgermester-bestyret,
og vi holder fortet når du er borte.
Bestyr?
Vannfarger? Papir? Blyanter?
-Hva jobber du med? -Bare et bilde.
Lenge siden.
Hvorfor fikk ikke vi beskjed om bjørnen?
Jeg hørte noe bak huset i går kveld.
Rosaleen sa
-noe skrapte på døren. -Damer.
Jeg har sjekket skogen, og det er ikke tegn på noen bjørn,
men jeg skal snakke med Robert, kanskje det er noe jeg har gått glipp av.
Foreslår du at vi skal gjøre noe?
Bare for å være sikker...
Jeg foreslår at du drar hjem og låser døren, vent til du hører fra meg.
-Kan du gjøre det? -Så klart,
-om det er det du mener er best. -Det gjør jeg.
-Hvor lenge skal de vente? -Et par timer burde holde.
Eller kanskje et par dager.
-Du må være Murphy. -Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jesse Flynn. Mr. Coulter sa jeg skulle snakke med deg angående en jobb.
Gode nyheter. Vi trenger menn til trefelling og trefordeling.
Jeg tror ikke det var det mr. Coulter mente.
Hva sa han?
Han ville ha meg på kontoret. Sa noe om...
administrasjons-potensial.
Ok. Om det er det sjefen vil.
Her. Dette er de siste avling-rapportene.
Pass på at de stemmer med inventaret.
Velkommen ombord.
Den var svart.
Den så... sint ut da jeg skremte den vekk.
Husker du om du så noe annet, Robert?
Tror ikke det.
-Kan jeg gå tilbake og leke nå? -Klart det.
I går var bjørnen brun.
Dette var første gang jeg har hørt at den hadde store tenner.
-Tenker du det samme som meg? Det var ingen bjørn.
-Du må snakke med ham. -Det er bedre om han kommer til meg.
Hvordan skal du få ham til å gjøre det?
Jeg har mine metoder. Ingenting er verre enn dårlig samvittighet.
Det vil aldri skje.
Snakker du av erfaring?
Jeg... kan ha gått vekk fra sannheten en gang i blant da jeg var gutt.
Siden da, har det kun vært sannheten?
Jeg er en ridekonstabel. Ingen valg.
Det står skrevet på søknadspapirene.
ABIGAILS KAFÉ
Ja, jeg vet du bestilte éclair,
men fruktfatet er mye bedre for deg.
Dette er til Ray Wyatt.
Er det Ray Wyatt?
Fra jernbanen?
Sandwitchen din, mr. Wyatt. Jeg tror ikke vi har møtt. Jeg er...
Rosemary Coulter. Jeg kjenner deg igjen fra bildet på Lee sitt kontor.
Jeg må si, du ser enda bedre ut i virkeligheten.
Vel, han snakker godt om deg.
Vi vil være samarbeidspartnere i lang tid fremover.
Han har jobbet hardt siden jernbanen kom til byen.
Blir ikke den eneste. Vi vil ansette mange.
Og jobber er viktig.
Men jeg må si deg...
noen av konene er bekymret
for at mennene deres vil være for opptatt til å ha tid til familiene sine.
Denne bransjen er ikke for sarte sjeler.
-Jeg antar du ikke er gift? -Ne, ma'am.
Jeg er aldri hjemme.
Om jeg hadde møtt noen så vakker som deg, ville jeg nok ha revurdert.
Jeg må takke deg, mr. Wyatt.
-For hva da? -Du ga meg akkurat en god idé
til spalten min.
Aktoratet har nye bevis mot Henry Gowen.
De lager en vanntett sak.
Det høres bra ut, Jack.
Han kunne bare skjule sporene, så lenge.
Collins fortalte han tilbød en stilling med forbrytelses-enheten.
-Jeg er overrasket du ikke har nevnt det. -Jeg ville ikke si noe
-inntil jeg hadde bestemt meg. -Avdelingsleder?
Det er litt av en prestasjon, Jack.
Collins vil ha svar i slutten av uken.
-Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. -Du finner ut av det.
Bill?
-Har du tid? -Er det noe?
Det er Jed Campbell. Jeg er bekymret for ham.
Jeg så ham jage vekk noen landmålere fra eiendommen sin i går.
Jeg lurte på om du har snakket med ham.
-Han hører på deg. -Jeg skal snakke med ham i dag.
Brann!
-Vann! -Hent vann!
Gi meg bøtten!
-Kom igjen! -Trenger vann.
Vann!
Vi hørte mr Avery ropte om hjelp, så vi kom løpende.
Så du noen andre?
Ikke en sjel.
Hva skjedde?
Ser ut som brannstiftelse.
Kan ha vært et uhell. Kull fra leirbålet.
-Har noen spurt mr. Campbell? -Vi vet han ikke er fornøyd
-med jernbanen. Jeg skal snakke med ham.
Dette er grunnen til at jeg ba deg om å ha oss som klient.
Jernbanen trenger noen med bånd til lokalsamfunnet,
-for å hindre at slike ting skjer. -Jeg har ikke bestemt meg enda.
Kanskje dette hjelper. Ta tilbudet mitt...
legg til 10 prosent.
10 prosent er et interessant tall.
Er 20 prosent enda mer interessant?
25 er det.
Da er det 25.
Har vi en avtale?
Avtale.
Miss Abigail...
synes du jeg er modig?
Så klart det.
Hvorfor spør du?
Robert er helt fordi han skremte vekk bjørnen.
Jeg har aldri gjort noe slikt før.
Husker du hva konstabel Thornton sa
da han fikk medaljen?
Han sa helter er vanlige mennesker som gjør spesielle ting.
De får ikke en gang oppmerksomhet for det.
Jeg har aldri gjort noe spesielt.
Selvfølgelig har du det. Du passet på søsteren din da hun var syk,
og se så bra hun gjør det på skolen nå.
Du ga Dasher et hjem.
Og du gjør spesielle ting for meg hver dag i uken.
Det teller ikke.
Alle som gjør noe for å hjelpe andre er en helt for meg.
-Mener du virkelig det? -Det gjør jeg.
Si bønnen din og sov godt.
Miss Abigail...
Jeg vil bare du skal vite...
du er helten min, også.
Å, Cody.
Det var din far som tente på brannen.
-Ta det tilbake. -Det er sant og alle vet det.
-Nei, det er det ikke. -Laura, Cyrus.
-Hva er det som skjer? -Han sier til alle
-at min far tente på brannen. -Han gjorde det.
Cyrus, slutt.
Alle sammen, inn.
Min far gjorde ingenting gale.
Han sa det til konstabel Thornton.
Cyrus er bare redd på grunn av faren sin jobb. Han mente det ikke.
Hvorfor kan de ikke legge jernbanen et annet sted?
-Jeg vil ikke flytte. -Laura...
det er komplisert.
Men alt skal gå bra.
Og uansett...
vil du alltid være med din far, og dere vil alltid ha hverandre.
Ok?
Jeg trodde ikke du vurderte tilbudet fra jernbaneverket.
Jeg vet det er dårlig timing.
Jeg må spørre.
Hvorfor jernbanen?
Det er gode penger.
Det er ikke det egentlige svaret, er det?
Det er det beste jeg har.
Hvorfor gjorde du det?
For å ha ansatt Rosemary, uten å spørre meg.
-Vil du jeg skal gi henne sparken? -Nei, selvfølgelig ikke.
Da sier jeg, vær så god... borgermester.
-Takk for at du tok med lunsj. -Har du lov å ta fri?
-Det er bare din andre dag. -Det går bra.
Det går greit for Lee.
-Hva er det du skal jobbe med? -Litt av vært.
Om et par år vil jeg starte mitt eget selskap. Ansette mine egne folk.
Det er da de store pengene kommer inn.
-Kan det virkelig skje? -Så klart det.
-Hva med deg? -Hva med meg?
Vil du jobbe på kaféen resten av livet?
Nei, men Abigail trenger meg.
Clara, du kan gjøre så mye mer. Du har drømmer, ikke sant?
Ja.
Men de vil ikke komme i oppfyllelse.
Det vil de, om du prøver.
Du har bare en mulighet i dette livet. Du må gjøre det beste ut av det.
Du må være modig.
Ta sjanser.
Mener du som dette?
GUTTEN SOM ROPTE ULV
"Den dagen fikk gjetergutten en lærepenge.
Om du vil at folk skal stole på deg og tro på det du sier,
må du alltid være ærlig."
Er det noen som kjenner seg igjen med historien om Gutten som ropte ulv?
Jeg er sikker noen her kan det.
Oppgaven deres er på tre avsnitt
om ærlighet og hederlighet.
Timen er over.
Robert. Jeg vil snakke med deg.
Robert...
du skjønner hvorfor det var galt av gjetergutten
-å lyve om å se ulv? -Jepp.
Så...
er det noe du vil fortelle meg?
Unnskyld meg, miss Thatcher?
Beklager å måtte avbryte.
Mr. og mrs. Weise.
Hva kan jeg hjelpe med?
Vi hørte om Robert som skremte vekk bjørnen, og...
vi ville gi ham en belønning.
Dette er til deg. Om noe hadde skjedd med Opal,
-vet jeg ikke hva jeg ville gjort. -Robert...
er det noe du vil si?
Tusen takk.
-Rosemary? -Bare et øyeblikk .
-Skal ikke du jobbe? -Jo, men...
Jeg hadde en fabelaktig idé til spalten min,
og jeg måtte skrive den ned før jeg glemte den.
"Kjære Mary-Rose.
En venn er bekymret for at jernbanen vil overarbeide mannen hennes..."
Er dette den listige måten du sier til Lee at han jobber for mye?
Dette gjelder ikke bare meg.
Dette er en samfunnstjeneste.
Innbyggertallet i byen vil stige snart, og leserne mine vil være hjemme alene,
spise middag...
helt alene, stakkarene.
Jeg må si ifra, før det er for sent.
Og om Lee tar hintet, er det bare prikken over i-en?
Det stemmer.
Forresten.
Det er en kake i ovnen. Kan du være grei og ta den ut?
Får jeg?
-Du er sykepleieren i byen. Ja.
-Faith Carter. Hyggelig å møte deg. Jeg er...
Ray Wyatt.
Hele byen vet om deg.
Sånn.
-Skal du dra? -Mr. Goldeen har fått influensa,
så jeg skal ned til jernbane-leiren for å møte ham.
Vi er heldig som har en som er så hengiven som deg.
Jeg er bare glad for å kunne hjelpe.
Borgermester Stanton fortalte meg om bekymringene dine.
Jeg sa jernbanen vil dekke utgiftene for utvidelsen av sykestua.
-Det setter jeg pris på. -Det er det minste vi kan gjøre.
-Det var hyggelig å treffe deg. -Deg også.
Ok.
Han er veldig sjarmerende, ikke sant?
Han er vel det.
-Vet du noe om ham? -Som om han er gift?
Det var ikke det jeg tenkte på, men...
jeg hører han er ungkar.
Men jeg ville vært forsiktig.
-Hvorfor det? -Du vet disse jernbane-folka.
Der er her en dag, så borte den neste.
-Kanskje han er annerledes. -Kanskje.
Men kanskje ikke.
Det virker som denne byen ikke kan bli enig om noe, og jeg er fanget i midten.
-Kanskje noen andre bør være borgermester. -Ha litt tro.
Sagt som byens pastor.
Sagt som vennen din.
-Hallo, Henry. -God ettermiddag.
-Hva kan jeg hjelpe deg med? -Jeg lurte på om jeg kunne...
snakke med deg angående jernbanen.
Jeg forstår at det blir avstemning.
-Det virker som det beste å gjøre. -Det er du som er borgermester.
Du har makt til å ta valget.
En stemme vil kunne innblande følelser.
Vel, jeg synes følelser skal innbandes.
Noen ganger tar borgermesteren valg som kan være upopulær,
men de er til byens beste.
Unnskyld meg, men jeg tror ikke du er i posisjon til å kunne kommentere.
Unnskyld meg om jeg ikke kan ta kritikken fra en straffedømt,
-seriøst. -Det holder.
Om det blir avstemning,
vil det være noen som synes du er for svak til å ta et valg.
-Det er din mening. -Ja, Frank, det er min mening.
-Du er ikke borgermester lenger. Nei, jeg er ikke det,
men Abigail spurte meg om hjelp.
Og jeg ber deg om å dra.
Jeg sa, det holder.
Jeg setter pris på meningene deres, men valget er tatt.
Det blir avstemning.
Cody.
Se på denne.
Opal sine foreldre ga den til meg.
Det er en belønning.
En dollar.
Hva skal jeg gjøre?
Du kan kjøpe godteri.
Skjønner du ikke?
De tror jeg er en helt, men det er jeg ikke.
Selvfølgelig er du det.
-Du skremte den vekk . -Nei, jeg gjorde ikke det.
Jeg fant på det.
Det var ingen bjørn.
Var det ingen bjørn?
-Nei. -Hvorfor sa du det da?
Opal ville ikke komme inn, så jeg prøvde å skremme henne.
Du må si det til miss Thatcher.
Jeg kan ikke. Hun vil hate meg.
Tror du konstabel Thornton vil arrestere meg?
Jeg vet ikke. Miss Abigail sier det er slemt å lyve.
Jeg kan ikke komme i fengsel. Foreldrene mine vil ta livet mitt.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg er død.
Du er tidlig tilbake, sjef. Hvordan gikk det?
Avtalen er i boks. Med det nye utstyret vi bestilte,
vil vi doble produksjonen i slutten av neste måned.
Høres bra ut.
Jeg var innom huset. Rosemary var der ikke. Har du sett henne?
-Hun var i kaféen i morges. -Hun er tidlig oppe.
-Hvor er Jesse? -På kontoret, som du ba meg om.
Sier du det?
Mr. Coulter.
Jeg trodde ikke jeg skulle se deg i dag.
Vi har visst begge overraskelser.
Jeg har sett på sagbrukloggen. Og la merke til at granen stadig
opptar hovedsagen. Om du kutter sedertreet om morgenen
og venter med granen til ettermiddagen... sparer du kanskje tid.
Vet du hva?
Du minner meg om meg selv da jeg var på din alder.
Full av selvtillit. Alltid på utkikk etter en snarvei.
La meg si deg noe. Det er kun en vei til toppen...
og det er bra bunnen.
-Gir du meg sparken? -Mye verre.
Du skal jobbe med trefelling.
Består du prøven, kan vi kanskje snakke sammen.
Skal du et sted?
Jeg drar min vei.
Høres alvorlig ut.
-Det er alvorlig. -Jeg antar du har en plan, sant?
Et sted å bo...
en jobb...
Nei.
Jeg skal bare loffe.
Det er ikke noe liv.
Om ikke du blir med en gjeng og raner banker.
Det er en mulighet.
Jeg tror ikke jeg får lov av foreldrene mine.
-Kanskje du skal tenke gjennom dette. -Jeg har ikke noe valg.
Jeg har løyet.
Hele byen vil hate meg når de finner det ut.
Det er aldri bra å lyve.
-Men det er kanskje ikke så ille. -Det er verre.
Ja.
Da jeg var 10...
utfordret noen eldre gutter meg til å gjøre noe med Doc Timmins.
Denne gamle hønen, likte ikke barn.
Så den natten, åpnet jeg porten, og slapp ut alle hestene.
Jeg fant ut at den ene hesten aldri kom tilbake.
-Hva gjorde han? -Han ble veldig sint.
Det var favoritthesten hans. Han savnet henne.
Så hva skjedde?
Først sa jeg ingenting.
Men så... fikk jeg dårlig samvittighet.
Jeg klarte ikke å sove og kunne ikke spise.
Jeg visste at jeg måtte gå til Timmins og erkjenne.
-Sladret han? -Nei.
Han sa det ikke til noen.
Han så meg i øynene, tok meg i hånden, og sa, "Sønn...
dette er det viktigste feilgrepet du noen gang vil gjøre."
-Og var det? -Det kan du vedde på.
Jeg lærte at ingenting er verre enn dårlig samvittighet.
Hallo?
Lee. Jeg visste ikke du var tilbake.
Jeg ble tidlig ferdig og ville overraske deg,
men det virker som det er jeg som er overrasket.
Du har vært så opptatt med jobben...
så jeg tenkte jeg måtte ha noe å gjøre.
Det er ikke et problem, vel?
Nei, ikke i det hele tatt.
Bra. Og jeg har fremdeles tid til oss.
Det betyr ikke at jeg elsker deg mindre.
Så klart ikke.
-La meg gjøre klart et bord til deg. -Ok.
Takk.
Jeg kommer straks tilbake
med kaffen.
Jeg vet du liker å lese avisen med frokosten din.
Jeg tror du vil spesielt like side tre.
-Bare... -Ok. Takk.
KONENE TIL OVERARBEIDETE MENN FORENES! "KJÆRE MARY-ROSE,
Så du så ingen bjørn?
Du fant på hele historien?
Jeg er glad du kom til meg. Det var tappert.
Beklager, miss Thatcher.
Det vil ikke skje igjen.
Og vil du levere tilbake belønningen til foreldrene til Opal?
Det har jeg allerede gjort.
Vil konstabel Thornton sende meg i fengsel?
Ikke denne gang.
Du kan gå nå, Robert.
-Du hadde rett. Han kom til deg. -Sannheten finner alltid en vei.
-Jeg har en overraskelse til deg. -Hva?
Lukk øynene.
Åpne.
EN SAMLING AV HISTORIER SKREVET AV ELIZABETH THATCHER
Å, Jack.
Til Elizabeth.
Med all min kjærlighet.
Dette er historiene mine.
Du malte alle illustrasjonene?
Det er veldig vakkert.
Gjorde du alt dette for meg?
Selvfølgelig.
Historiene dine inspirerte meg...
så jeg ville være din første forelegger.
Det er perfekt.
Det er du også.
Lee?
Er du hjemme?
Hva er alt dette?
Kom her.
Champagne.
Beklager for at jeg har vært så opptatt.
Lee, du behøver ikke beklage.
Jo, det gjør jeg.
Du er den viktigste personen i livet mitt,
og jeg skal sørge for at du ikke glemmer det.
Så i kveld har vi en date.
Og...
vi skal gjøre dette hver uke.
-Det høres bra ut. -Kom her.
Jeg trodde jernbanen ville være en bra ting,
men nå er jeg ikke så sikker.
Jeg fikk noen nyheter selv denne uken.
Jeg skulle ha sagt det tidligere.
Hvilke nyheter?
Collins tilbydde meg jobb.
En spesialenhet i nordområdet.
Avdelingsleder.
Hva skal du gjøre?
Jeg skrev...
og sa nei.
-Det må ha vært et vanskelig valg. -Det var en ære å bli spurt.
Men livet mitt er her.
Du er her, Elizabeth.
Møtet begynner.
Dere har hørt forslaget vårt.
Nå har dere et valg.
En stemme for fremgang...
eller en stemme mot det. Valget er deres.
På vegne av National Pacific Railroad, takker jeg dere for tiden.
Og jeg håper dette er begynnelsen på et langt og rikt forhold.
Takk.
Takk, mr. Wyatt.
-Er det andre som vil si noe? -Jeg vil.
Noen sa til meg en gang at det alltid er to sider til alle saker.
Om jernbanen går gjennom Hope Valley, vil mange folk lykkes.
Men om det skjer slik som mr. Wyatt foreslår...
vil andre måtte betale for den velstanden.
Det er lett å bli grepet av løftene
når det ikke er du som mister hjemmet eller levebrødet.
Valget er deres, bare...
vær snill, ta hensyn til begge sider.
Tusen takk, Elizabeth.
Om ingen andre har noe å si, er det tid til å stemme.
Alle som er for mr. Wyatt sitt forslag... Reis dere.
Vennligst, sitt.
Alle som er mot forslaget?
Dere kan sitte.
Jeg har det samme på begge sider.
Jeg også.
-Det er uavgjort. -Hva gjør vi?
Ifølge vedtakene vil borgermesterens valg avgjøre.
Det er opp til deg, Abigail.
Mr. Wyatt har fortalt om vi ikke selger tomtene han ønsker,
vil han og jernbanen forlate denne dalen for godt.
Men jeg tror han bløffer.
Dette valget behøver ikke være enten, eller.
Jeg har foreslått en alternativ rute
som vil la bøndene bli i hjemmene sine...
og jernbanen kan ha hovedlinjen gjennom Hope Valley.
Hope Vallet ønsker jernbane, mr. Wyatt...
men ikke for hver en pris.
Jeg stemmer mot det nåværende forslaget.
Tekst: JC Isaksen