Tidigare i When calls the heart:
-Grattis. -Mitt manus är klart...
...och jag har skickat det till sex förläggare.
Jag måste jobba på erbjudandet till järnvägen.
-Är det problem? -Ja, sedan jag blev borgmästare.
Det handlar inte om dina tjänster, utan om mina.
Florence tycker att äggen är rinniga.
Florence får en gammal bulle om hon inte är försiktig.
-Vad vackra. Vem är de till? -De är till dig.
De låg vid ytterdörren utan kort.
De måste vara från Frank. Jag älskar tusenskönor.
-Det är mycket folk idag. -Ja, många nya människor.
-Det klarar vi av. -Absolut.
-Hej. -Hej.
-Ned bad mig lämna de här. -Tack så mycket.
Och tack för blommorna.
De är inte från mig.
YOSTS AFFÄR
Tack.
God morgon, Elizabeth. Vad har vi här?
Socker, vanilj...fläsk-korv. Någon ska laga
-en härlig rätt. -Det är bara middag till Jack.
Låt mig berätta en hemlighet.
-Det heter wienerkorv, inte vaniljkorv. -Jag vet att man inte
-lägger vanilj i korven. -Okej.
Ingen post idag, ms Thatcher.
Tack, Katie. Jag kommer tillbaka senare.
-Väntar du på svar från förläggarna? -Jag skickade manuset för längesedan.
En gång väntade jag tre månader på svar för rollen i Million dollar smile,
och sedan en dag, kom ett telegram.
-Och du fick rollen? -Tja...nej.
Pengarna tog slut innan den hade premiär. Det var inte kul.
Men jag förlorade aldrig hoppet.
POLISKONTOR
Du har hört om problemen vi har uppe i norr.
-Jag har hört om vapensmugglarna. -Det är mer än så.
Det är krig där uppe. Många oskyldiga kommer i kläm.
Vi bildar en specialenhet. Vi behöver ledargestalter.
-Du kan göra skillnad. -Vilken ära.
Men jag är upptagen.
Du får en helt egen grupp.
Sådana här möjligheter är sällsynta.
Lova att tänka på saken.
Där är du.
Lee. Varför är du hemma så tidigt?
-Är allt okej? -Ja, jag har goda nyheter.
-Det är mer än goda nyheter. -Låt mig gissa.
-Har mrs Nelson fått tvillingarna? -Nej.
Ska vi åka till Cape Fullerton och se Madame Butterfly?
-Nej. -Är det årsdagen för vår första kyss?
Nej, jag...Låt mig prata klart.
Vi fick kontraktet.
Lee! Vad stolt jag är över dig. Då måste vi fira i kväll.
Jag lagar din favoriträtt med champagne, jordgubbar...
Jag kan inte i kväll, jag måste åka till Union city.
Varför det?
Vår produktion dubblas. Jag behöver mer utrustning.
Men nu när du fått kontraktet, trodde jag att allt skulle bli...
-...som förut. -Nu börjar det riktiga arbetet.
Men jag trodde att vi skulle få tid för varandra.
Oroa dig inte. Det finns tid
-för dig och mig. -När då?
Rosemary... Jag är upptagen, men jag älskar dig lika mycket.
Kyl champagnen, så firar vi när jag kommer tillbaka.
Jag älskar dig.
"Guldlock vaknade tvärt.
Hon hoppade upp ur sängen och sprang iväg,
ner för trapporna, ut i skogen och de tre björnarna
såg henne aldrig igen."
Minns ni att vissa djur, som björnar, gör något speciellt på vintern.
Minns någon vad det kallas?
-Laura? -Att gå i ide.
Jättebra.
Nu är det dags för rast.
Glöm inte att Robert är övervakare den här veckan.
Lyssna på honom när han säger att det är dags att komma in.
Rast.
-Ska vi spela kickboll? -Skämtar du?
Jag är övervakare. Det är ett heltidsjobb.
-Ska du resa bort? -Ja, Jesse.
-Jag ska till Union city. -Kontraktet är välkänt här.
Ja, bland alla. Har du fått jobb på järnvägen?
Inte ännu. Det är många som har mer erfarenhet än jag.
-Börja jobba för mig. -Menar du det?
Jag behöver hjälp nu när produktionen fördubblas.
Prata med Murphy i morgon, så får du något att göra.
Tack, mr Coulter.
Tacka inte mig, det kommer bli slitsamt. Tro mig.
Det var ett bra avtal för dig.
-Nej, det var det inte. -Snälla, sluta.
Ett helt nytt hus på en större tomt och ett jobb för järnvägen?
Jag kan inte odla
på marken de erbjöd. Jag är bonde, inte järnvägsarbetare.
-Men du hade ägt marken. -Din familj måste inte flytta.
-Flytta... -Är det något på tok?
-Nej. -Då lägger vi av, okej?
Jed?
-Vad handlade det om? -Järnvägen vill ha min mark...
...till det nya spåret.
-Yost tycker att jag förstör för alla. -Du har kontrakt med staden.
Järnvägen bestämmer inte. Det gör jag.
Jag ska träffa mr Wyatt idag.
Järnvägen vinner alltid. Så är det bara.
Jed.
Vi hittar en lösning som fungerar för alla. Jag lovar.
Jag lovade Laura att vi inte behöver flytta igen.
Det löftet tänker jag hålla.
Kom in, rasten är slut.
Ni hörde ms Thatcher. Kom in nu.
Vill du ha socker i ditt te, Brownie?
Opal, rasten är slut. Kom igen, annars får vi skäll.
Kom igen, annars blir ms Thatcher arg.
-Åh, nej. Titta, en björn. -Var då?
Där borta, nära träden.
Spring, jag skrämmer bort honom.
-Björnen skulle äta upp mig. -Hur stor var den?
-Jagade du bort den? -Är du okej, Robert?
-Björnen är borta. -Jag skrämde bort den.
-Det var modigt av dig. -Robert är min hjälte.
-Är detta kolstationen? -Du har koll. Jag är imponerad.
Tänk om järnvägen kom till Hope Valley från norr istället för söder?
Då kan kolstationen ligga vid Bambrick Road.
Låg mig förklara en sak. Om vi flyttar spåret till norrsidan,
-kostar det mer tid och pengar. -Men då slipper ni bygga en ny väg.
Har detta något att göra med åkrarna som ligger söder om staden?
Jag försöker hitta en bra lösning.
Vi har erbjudit mr Campbell annan mark och ett jobb.
-Vi kan inte göra mer. -Jed är bonde. Hans grannar också.
-De vill inte jobba för järnvägen. -Ursäkta mig,
men om mina chefer får veta att vi måste börja om,
kanske de vill flytta.
Detta låter inte som en förhandling.
Detta är ett partnerskap mellan järnvägen och Hope Valley.
Du får bestämma vad som är viktigast.
Böndernas lycka eller din stads framtid.
Jag ska tänka på saken. Om det var allt,
-måste jag gå nu. -Borgmästare Stanton.
-Gillade du blommorna? -Skickade du dem?
Du gillar ju tusenskönor.
Det är tydligen inte bara jag som har koll.
-Hon gör det inte lätt för oss. -Nej.
Så...
-...hur gick mötet? -Borgmästaren förstår inte
-vad vi försöker göra för staden. -Har ni övervägt
-det vi pratade om? -Jag ska gå rakt på sak.
Dina tjänster är inte billiga.
Vi chansar hellre på damen.
Mr Avery, hörde du om Robert och björnen?
Jag hörde att han jagade bort den.
Vi kanske har en framtida mountie här. Och en riktig hjälte.
Jag ska gifta mig med honom.
-Vilken tur han har. -Kom nu, Opal.
Björnen är säkert långt borta nu. Oroa er inte.
-Bill. -Tänka sig, en björn så nära skolan.
Det låter konstigt, eller hur?
Björnar gillar inte oljud, och skolor är högljudda.
Hallå.
Ni får inte vara på min mark.
Ursäkta oss. Vi gör bara som chefen säger.
Om jag hittar en till påle på min mark, blir det jobbigt för er.
-Hej, ms Thatcher. -Hej.
Är allt okej, mr Campbell?
Järnvägspersonalen slog upp ett tält här igår.
Spring in och tvätta av dig, Laura.
-Hej då, Laura. -Hej då, ms Thatcher.
Varför är du här, ms Thatcher?
Robert såg en björn vid skolan idag.
Han skrämde bort den, men Laura var orolig,
så jag följde henne.
Känner du honom?
Det är Hank Rivera. Hans son, Cyrus, går i skolan med Laura.
Järnvägen vill bara att vi ska flytta
så de kan bygga det nya spåret precis här.
-Någon måste stoppa dem. -Abigail har inte bestämt sig.
Jag måste laga middag.
Tack för att du följde Laura hem.
-Vill du ha något mer? -Nej, tack.
Herregud, vad sent det är. Jag glömde bort tiden.
Du undrar säkert varför jag inte äter middag med min man.
-Nej, jag... -Lee är bortrest.
Han är upptagen
-med sitt nya kontrakt. -Jag hörde...
Han gillar inte små projekt. Han tänker stort.
Det är inte så tråkigt...
...att han är upptagen.
Vi hittar säkert tid till att mysa vid brasan...
...ta långa promenader...
...och lyssna på lugn musik sent på kvällen när vi fyller 85.
-Gråt inte, Rosemary. -Förlåt.
-Så illa är det inte. -Det är värre än så.
Lee sa det själv.
"Nu börjar det riktiga arbetet."
Tänk om jag aldrig får träffa honom igen.
Det är inte sant. Sågbruket är igång snart.
Då får Lee tid till dig.
-Tror du det? -Absolut.
-Vad ska jag göra tills dess? -Du...
-...borde fokusera på något annat. -Det finns inget annat.
Min spalt, men sedan smekmånaden har jag försummat den.
Jag kollade brevlådan förra veckan. Inte ett enda brev.
Ingen i staden har några problem. Förutom jag.
Rosemary...
Rosemary. Du har jobbat här förut, eller hur?
Ja.
Nu när så många nya kommer till staden, behöver vi hjälp.
Abigail är upptagen som borgmästare, och jag har mitt eget företag.
Clara kan inte göra allt själv.
-Erbjuder du mig ett jobb? -Det kan få igång din spalt också.
-På vilket sätt? -Jag hör otroliga rykten här.
Mrs Sullivan är kär i den nya barberaren.
Hon behöver ditt råd.
Vet du vad?
Du har rätt.
Caféet är ett bra ställe för att få reda på vad som händer.
Jag tar jobbet.
-Bra. Jag tar din tallrik. -Jag tar den själv.
Om jag ska jobba för dig, kan jag börja direkt.
-Du är tyst i kväll. -Detsamma.
Är det något du vill prata om?
Nej.
Är det något du vill prata om?
Nej.
Okej då.
-Jag har fick ett brev i eftermiddags. -Från vem?
En av förläggarna jag har väntat på svar från.
-Om dina berättelser? Vad sa de? -Jag vet inte.
Du måste öppna det.
Är du säker?
Vad?
"Kära ms Thatcher. Tack för ditt bidrag. Tyvärr kan inte..."
Jag beklagar.
Det är ingen fara.
Du borde skriva ett nytt brev i morgon.
De vill inte ha dem. Det betyder bara en sak.
-Fråga igen. -Jag vet att du vill hjälpa mig,
men de tyckte inte om dem. Det räcker.
-Du borde inte ge upp så lätt. -Jack...
Jag vill inte prata om det. Kan vi bara äta upp?
Bli inte ledsen av brevet.
-Du är jätteduktig. -Det sa Jack också.
-Du borde lyssna på honom. -Jag vet.
-Vad? -Igår gjorde han det där
han gör när han vill lösa allt istället för att lyssna.
Män är som de är.
Jag vill att de ska gilla berättelserna.
Det är som konst. Alla har inte samma åsikt.
Pratar vi om mina problem eller om dina?
Kanske både och.
-Hur gick mötet med mr Wyatt? -Alla berättelser har två sidor.
Mr Wyatt vill göra affärer,
men Jed och bönderna vill inte flytta. Vi sitter fast.
-Hur ska du göra? -Staden får rösta.
-Detta är viktigt. -God morgon.
Vilken tur att du är här, Abigail. Jag har en idé till din middagsmeny.
Rostad vaktel med mintsmakande päronsås.
-Jag ger dig receptet. -Tack, Rosemary,
men meny är färdig.
Är det inte dags för förändring? Förrätterna sitter nästan fast.
-Det var inte menat som en ordvits. -Mina förrätter duger.
-Varför bryr du dig om min meny? -För att jag jobbar här.
-Sedan när då? -Mr Avery anställde mig igår.
-Jaså, det gjorde han? -Du behöver inte tacka mig.
Jag hjälper dig gärna.
Just det, jag borde hjälpa Clara med frukosten.
Oroa dig inte. Bry dig bara om ditt borgmästar-tralala,
så sköter vi resten så länge.
Tralala?
Vattenfärg? Papper? Blyertspennor?
-Vad gör du? -Jag målar lite bara.
Det var längesedan.
-Varför fick vi inte höra om björnen? -Jag hörde något bakom huset igår.
Rosaleen sa
-att något krafsade på dörren. -Mina damer.
Jag har kollat i skogen, och jag såg ingen björn,
men jag ska prata med Robert och se om jag har missat något.
-Vad ska vi göra? -Bara för att vara säkra...
...borde ni gå hem, låsa dörrarna och vänta på mitt besked.
-Kan ni göra det? -Givetvis.
-Om det är det bästa. -Ja, det är det.
-Hur länge låter du dem vänta? -Några timmar räcker nog.
Eller några dagar.
-Du måste vara Murphy. -Kan jag hjälpa dig?
Jag heter Jesse Flynn. Enligt mr Coulter finns det jobb.
Ja, vi behöver folk som hugger träd och levererar.
Det var inte det mr Coulter hade tänkt.
Vad sa han?
Jag ska jobba på kontoret. Han sa att jag kan bli chef.
Okej, om chefen vill ha det så.
Detta är de senaste skörderapporterna. Se till att våra inventarier stämmer.
Välkommen.
Den var svart. Den såg arg ut när jag skrämde bort den.
Minns du något annat?
Jag tror inte det.
-Får jag leka nu? -Absolut.
Igår var björnen brun. Och då hade den inte gigantiska tänder.
-Tror du det jag tror? -Det fanns ingen björn.
-Prata med honom. -Han får komma till mig.
Hur ska du få honom att göra det?
Det går. Det finns inget värre än ett dåligt samvete.
-Det händer aldrig. -Har du erfarenhet?
Jag kan ha ljugit då och då när jag var liten.
Och sedan dess har du bara talat sanning?
Jag är mountie. Jag har inget val.
Det står på ansökningsblanketten.
Jag vet att du beställde eclairs, men frukt-tallriken är bättre för dig.
Den här är till Ray Wyatt.
Är det Ray Wyatt? Från järnvägen?
Här är din smörgås, mr Wyatt. Vi har inte träffats, jag är...
Rosemary Coulter. Lee har en bild av dig på sitt kontor.
-Du är sötare i verkligheten. -Han pratar gott om dig.
Vi gör affärer en lång tid framöver.
Han har jobbat hårt sedan järnvägen kom hit.
Inte bara han. Många kommer att få arbete.
Och jobb är viktiga.
Men jag måste säga att vissa fruar är oroliga
för att männen ska vara för upptagna för att umgås med familjen.
Detta är en tuff bransch.
-Jag antar att du inte är gift? -Nej.
Jag är aldrig hemma.
Men jag kanske ändrar mig, om jag träffar någon så vacker som du.
Tack, mr Wyatt.
-För vad? -Du gav mig en lysande idé
till min spalt.
Åtalarna har nya bevis mot Henry Gowen.
-Snart är åtalet vattentätt. -Det gillar jag, Jack.
Det var på tiden.
Collins sa att han erbjudit dig en tjänst norrut.
-Det har du inte berättat. -Jag ville inte säga något
-för tidigt. -Gruppledare?
Det är ett stort steg, Jack.
Collins vill ha svar mot slutet av veckan.
-Jag vet inte vad jag ska göra. -Det löser sig.
Bill?
-Har du tid en stund? -Är något på tok?
Jag är orolig för Jed Campbell.
Jag såg honom jaga bort järnvägspersonal från sin mark igår.
Kan du prata med honom?
-Han lyssnar på dig. -Jag gör det i eftermiddag.
Eld!
-Vatten! -Hämta vatten!
Ge mig hinken!
-Kom igen! -Vatten.
Vi hörde mr Avery skrika, så vi hjälpte till.
-Såg ni någon? -Nej, inte en själ.
-Vad hände? -Branden ser anlagd ut, sir.
Det kan ha varit en olycka.
-Har ni förhört mr Campbell? -Alla vet att han ogillar
-järnvägen. -Jag sköter det.
Det var därför vi ville anlita dig.
En järnväg behöver någon som känner folk
-för att undvika sådant här. -Jag har inte bestämt mig.
Detta kanske hjälper. Du får tio procent mer.
-Tio procent är en intressant siffra. -Är 20 mer intressant?
Tjugofem är det.
Okej, 25 procent mer.
Är vi överens?
Vi är överens.
Ms Abigail, är jag modig?
Givetvis är du det. Hurså?
Robert är modig för att han skrämde bort björnen.
Jag har aldrig gjort något sådant.
Minns du vad konstapel Thornton sa när han fick sin medalj?
Han sa att hjältar är vanliga människor som gör speciella saker.
-De får inte ens uppmärksamhet. -Jag har aldrig gjort något speciellt.
Det har du visst. Du tog hand om din syster när hon var sjuk,
och nu är hon jätteduktig i skolan.
Du gav Dasher ett hem.
Och du gör speciella saker för mig varje dag.
-De räknas inte. -Alla som hjälper andra är mina hjältar.
-Menar du det? -Ja.
Be dina böner, sedan måste du sova.
Ms Abigail?
Du ska veta
att du är min hjälte också.
Åh, Cody.
Din pappa tände elden.
-Ta tillbaka det. -Det är sant.
-Nej. -Laura och Cyrus.
-Vad står på? -Han säger att pappa
-anlade branden. -Det gjorde han.
Sluta, Cyrus. In med er nu.
Pappa gjorde inget fel. Han sa till konstapel Thornton.
Cyrus vill att hans pappa ska ha ett jobb. Han menade inte det.
Kan de inte dra järnvägen någon annanstans?
-Jag vill inte flytta. -Laura...
Det är komplicerat.
Men allt ordnar sig.
Och vad som än händer, är du alltid med din pappa.
Okej?
Jag trodde inte att du övervägde järnvägens erbjudande.
-Timingen är dålig, jag vet. -Jag måste fråga.
Varför järnvägen?
De betalar bra.
Det är inte därför, eller hur?
Det är mitt bästa svar. Varför gjorde du sådär?
Du anställde Rosemary utan att fråga.
-Ska jag sparka henne? -Givetvis inte.
Ingen orsak... Fru borgmästare.
-Tack för lunchen. -Får du ta ledigt?
-Det är din andra dag. -Det är ingen fara.
Lee bryr sig inte.
-Vad jobbar du med? -Lite allt möjligt.
Om några år startar jag eget företag och anställer arbetare.
Då börjar jag tjäna riktiga pengar.
-Kan det hända? -Givetvis.
-Du då? -Vad menar du?
Vill du jobba på caféet resten av livet?
Nej, men Abigail behöver mig.
Du kan göra så mycket mer. Du har väl drömmar?
Ja, det har jag.
-Men de lär aldrig slå in. -Jo, om du försöker.
Du får bara ett liv. Gör det mesta av din tid.
Du måste vara modig och våga ta risker.
Menar du såhär?
POJKEN SOM ROPADE VARG
"Fåraherden lärde sig en viktig läxa den dagen.
Om man vill att folk ska lita på en, måste man tala sanning."
Kan någon relatera till den sagan?
Någon kan säkert göra det.
Ni ska skriva tre paragrafer om sanning och ärlighet.
Nu får ni gå hem.
Robert, jag vill prata med dig.
Robert...
...förstår du varför det var fel att ljuga
-om vargen? -Ja.
Så...
Vill du berätta något för mig?
Ursäkta mig, ms Thatcher? Förlåt att vi stör.
Mr och mrs Weise. Vad kan jag hjälpa er med?
Vi hörde att Robert skrämde bort björnen och...
...vi vill ge honom en belöning.
Varsågod. Om något hade hänt Opal, hade vi
-blivit förtvivlade. -Robert...
...vill du säga något?
Tack.
-Rosemary? -Vänta lite.
-Ska inte du jobba? -Jo, men...
...jag fick en bra idé för min spalt, och jag ville skriva ner den fort.
"Kära Mary-Rose.
En vän är orolig att järnvägen tar upp för mycket tid..."
Försöker du säga till Lee att han jobbar för mycket?
Detta är inte bara för min skull. Detta är samhällstjänst.
Snart frodas staden, och mina läsare är hemma ensamma
och äter middag...
...helt ensamma, stackare.
Jag måste varna dem, innan det är för sent.
-Och om Lee fattar, är det en bonus? -Exakt.
Och just det.
Det står en kaka i ugnen. Kan du ta ut den?
Får jag?
-Du är stadens sjuksköterska. -Ja.
-Jag heter Faith Carter. -Angenämt, jag heter...
Ray Wyatt. Alla vet vem du är.
Sådär.
-Ska du rida härifrån? -Mr Goldeen har influensa,
så jag ska träffa honom.
Vilken tur att vi har någon så hängiven som du.
Jag vill bara hjälpa till.
Borgmästare Stanton berättade om problemen.
Jag sa att järnvägen betalar för ett utökat sjukhus.
-Jag uppskattar det. -Det gör vi gärna.
-Det var trevlig att träffas. -Detsamma.
Okej.
Han är charmig, eller hur?
Jag antar det.
-Vet du något om honom? -Om han är gift?
-Det var inte det jag tänkte, men... -Jag tror att han är ungkarl.
Men var försiktig.
-Varför det? -Järnvägs-män...
...reser mycket.
-Han kanske är annorlunda. -Kanske det.
Kanske inte.
Den här staden bråkar bara, och jag är fast i mitten.
-Någon annan kanske borde ta över. -Ha lite tilltro.
-Så säger en äkta pastor. -Så säger din vän.
-Hej, Henry. -Hej.
-Vad kan jag hjälpa dig med? -Jag vill
prata med dig om järnvägen.
Jag hörde att staden ska rösta om vilken väg den ska ta.
-Det känns bäst. -Du är borgmästare.
Du kan fatta det beslutet.
-Om de röstar, får känslorna styra. -Känslorna borde styra.
Ibland kan borgmästarens beslut verka orättvisa,
men de är för stadens bästa.
Ursäkta mig, men du borde vara tyst.
Jag lyssnar inte
-på brottslingar. -Nu räcker det.
Om de får rösta,
är det många som tycker att du framstår som svag.
-Det är din åsikt. -Ja, det är det.
-Du är inte borgmästare längre. -Nej, det är jag inte,
-men Abigail bad om min hjälp. -Du borde gå.
Nu räcker det, sa jag.
Tack för era åsikter, men beslutet är fattat.
Staden röstar.
Cody.
Titta här. Jag fick den av Opals föräldrar.
Det är en belöning.
-En hel dollar. -Vad ska jag göra?
-Köp godis för den. -Fattar du inte?
-Jag är ingen hjälte egentligen. -Det är klart du är.
-Du skrämde bort björnen. -Nej.
Jag hittade på det. Det fanns ingen björn.
Inte?
-Nej. -Varför hittade du på det?
Opal ville inte följa med in, så jag försökte skrämma henne.
-Berätta det för ms Thatcher. -Då kommer hon hata mig.
Tror du att konstapel Thornton kommer arrestera mig?
Jag vet inte. Ms Abigail säger att man inte får ljuga.
Jag vill inte hamna i fängelse.
Vad ska jag göra? Jag är helt körd.
Du är tillbaka tidigt. Hur gick det?
Det gick bra. Med vår nya utrustning
kan vi fördubbla produktionen nästa månad.
Det låter bra.
Jag åkte förbi huset. Rosemary var borta. Har du sett henne?
-Hon var på caféet i morse. -Hon är uppe tidigt.
-Var jobbar Jesse? -På kontoret, som du sa.
Jaså?
Mr Coulter. Vilken överraskning.
Då är vi båda överraskade.
Jag läste igenom vår loggbok. Vi får alltid problem
med såg nummer två. Om ni skär cederträd på morgonen,
kanske ni sparar tid.
Vet du vad? Du påminner mig om mig själv när jag var i din ålder.
Jag hade bra självförtroende och letade genvägar.
En sak ska du veta. Det finns bara en väg till toppen,
och det är från botten.
-Får jag sparken? -Värre än så.
Du får jobba med att hugga ner träd. Klarar du det, kan vi prata vidare.
Vart ska du?
Jag rymmer hemifrån.
Det låter allvarligt.
-Ja, det är illa. -Jag antar att du har en plan.
Någonstans att bo och ett jobb.
Nej.
Jag får kanske bli en luffare.
Det är inget bra liv.
Du kan gå med i ett gäng och råna banker.
-Det kan du göra. -Det får jag inte för mina föräldrar.
-Du borde tänka igenom detta. -Jag har inget val.
Jag ljög.
Snart hatar hela staden mig.
Det är aldrig bra att ljuga.
-Men så illa är det nog inte. -Det är värre.
Kanske det.
När jag var 10 år gammal...
...ville några äldre killar att jag skulle lura Doc Timmins.
Han bodde längre ner på gatan och gillade inte barn.
Den kvällen släppte jag ut hans hästar.
Jag fick veta att en häst inte återvände.
-Vad gjorde han? -Han var arg.
Det var hans favorithäst. Han saknade henne.
Vad hände?
Först sa jag ingenting.
Sedan började skammen komma. Jag kunde varken sova eller äta.
Jag visste att jag var tvungen att erkänna.
-Sa han det till de andra? -Nej.
Han sa inget till någon.
Han tittade mig i ögonen, skakade min hand och sa:
"Detta är det viktigaste misstaget du kommer att göra."
-Stämde det? -Ja.
Jag lärde mig att det värsta är ett dåligt samvete.
Hallå?
Lee. Du är hemma tidigare än väntat.
Jag ville överraska dig, men nu är det jag som är överraskad.
Du har varit så upptagen... Jag behövde också något att göra.
-Det gör väl inget? -Inte alls.
Vad bra. Jag har fortfarande tid för oss.
Jag älskar fortfarande dig.
Givetvis.
-Sätt dig. -Okej.
Tack.
Jag kommer snart med ditt kaffe.
Jag vet att du gillar att läsa tidningen till frukosten.
Du kommer att tycka om sidan tre.
-Du kan... -Okej, tack.
KVINNOR VARS MÄN JOBBAR FÖR MYCKET, ENA ER!
Du såg alltså ingen björn.
Hittade du på det?
Vad bra att du erkänner. Det är modigt.
Jag beklagar, ms Thatcher. Det ska inte hända igen.
-Lämnar du tillbaka belöningen? -Det har jag redan gjort.
Hamnar jag i fängelse nu?
Inte den här gången.
Du kan gå nu, Robert.
-Du hade rätt. Han kom till dig. -Sanningen är sådan.
-Jag har en överraskning. -Vad?
Blunda.
Öppna ögonen.
BERÄTTELSER SKRIVNA AV ELIZABETH THATCHER
Åh, Jack.
Till Elizabeth
Av hela mitt hjärta Jack
Mina berättelser.
Har du illustrerat dem?
Vad vacker den är.
Gjorde du detta för mig?
Givetvis. Du inspirerar mig,
så jag ville bli din första förläggare.
Den är perfekt.
Det är du också.
Lee?
Är du hemma?
-Vad gör du? -Kom hit.
Champagne.
Förlåt att jag har varit så upptagen.
-Du behöver inte be om ursäkt. -Jo, det behöver jag.
Du är den viktigaste personen i min värld,
och det tänker jag aldrig låta dig glömma.
Skål för vår dejt-kväll.
Och...?
Vi gör detta varje vecka.
-Det låter bra. -Kom hit.
Jag trodde att järnvägen var något bra, men nu är jag inte lika säker.
Jag fick nyheter i veckan.
-Jag borde ha berättat tidigare. -Vad menar du?
Collins erbjöd mig ett jobb.
En specialgrupp i norr.
Jag får en grupp.
Vad ska du göra?
Jag skrev...
...och tackade nej.
-Det måste ha varit svårt. -Det var kul att bli tillfrågad.
Men mitt liv är här.
Du är här, Elizabeth.
Nu börjar mötet.
Ni har hört vårt förslag.
Nu har ni ett val. Att rösta för framsteg...
...eller inte. Ni får välja.
Tack för er tid, säger vi på National Pacific-järnvägen.
Jag hoppas att vi kan arbeta ihop.
Tack.
Tack, mr Wyatt.
-Vill någon annan tala? -Jag.
Någon sa till mig att alla berättelser har två sidor.
Om järnvägen kommer hit, lär Hope Valley frodas.
Men om det görs som mr Wyatt vill, får andra betala för kalaset.
Det är lätt att dras med av löften
när man inte är den som förlorar sitt hem och levebröd.
Beslutet är ert, men...tänk på båda sidor.
Tack, Elizabeth.
Om ingen annan vill tala, så röstar vi.
Alla som är för mr Wyatts förslag, ställ er upp.
Okej, sätt er.
Alla som är emot förslaget.
Sätt er ner.
-Det är lika. -Ja.
-Det är lika. -Vad gör vi då?
Borgmästarens röst avgör.
Det är upp till dig.
Mr Wyatt har sagt att vi måste sälja en viss mark till honom,
annars sticker han och järnvägen.
Men jag synar hans bluff.
Detta beslutet måste inte vara antingen eller.
Jag har föreslagit en annan väg
som tillåter bönderna att bo kvar i sina hus
och där vi ändå får en järnväg.
Hope Valley vill ha järnvägen, men inte till vilket pris som helst.
Jag röstar emot förslaget.
Undertexter: Robin Jonsson