Tidligere på When Calls the Heart:
-Jeg tilbyr deg din egen avdelig. -Jeg er beæret, men jeg har en jobb.
Vil du vurdere å ha jernbanen som en av dine klienter?
Avtale.
Du har jobbet på kaféen tidligere.
-Vi trenger hjelp. -Jeg tar jobben.
Hope Valley ønsker jernbane, men ikke for enhver pris.
Jeg stemmer mot jernbanens nåværende forslag.
Du tok det riktige valget.
Halve byen er enig med deg.
De andre er bare redd for å miste jernbanen.
Og med god grunn.
Abigail, jeg er din venn, men...
Du mener jeg gjør feil.
Å få jernbanen til Hope Valley beriker oss alle.
Om Jed og et par andre bønder må flytte,
kanskje... det er prisen for fremgang.
Det er prisen de må betale. Du tjener på det.
Og skaffer jobb til mange. Hva med deres hjem og familier?
Vi vil alle det beste for Hope Valley.
Vi får håpe vi får den.
Mr. Wyatt.
Kan jeg snakke med deg?
Selvfølgelig.
Takk.
Jeg har tenkt på bymøtet, mr. Wyatt.
Klar for å endre mening?
Ikke akkurat.
Da vet jeg ikke om vi har mye å snakke om.
Jeg tror vi kan gjøre en avtale.
-Hvis vi inngår et kompromiss. -Hvis ikke du vil selge meg
-tomtene i sør... -Bare hør på meg.
Jeg vet det koste å endre rute. Men jeg kan hjelpe.
Og hvordan vil du gjøre det?
Jeg kan selge deg tomten langs den nordre ruten til halv pris.
Jordet er ledig, så du må ikke betale noen for å flytte.
Det er et bra kompromiss, det vet vi begge to.
Jeg skal tenke på det og tar kontakt.
Vi avklarer det nå. Jernbanen er bra for handelen her
og det er eneste grunn til at jeg er villig til å forhandle...
men vi klarer oss fint uten.
Tilbudet frafaller når jeg går ut døren.
Jeg liker ikke å forhaste store beslutninger.
Vi vet begge at National Pacific
vil ha hovedlinjen gjennom Hope Valley
fordi det er den rakeste ruten til kysten.
Men de vil nok skjønne hvorfor du ikke ville bli forhastet.
Jeg godtar tilbudet ditt.
Du er en tøff forhandler.
Jeg synes det er en rettferdig forhandling.
Ha det bra, mr. Wyatt.
Bare én ting til.
Kvinnene i Hope Valley viker ikke unna en utfordring.
Abigail Stanton hadde gjerne aldri planer om å bli borgermester,
men hun tok utfordringen
og inngikk en avtale med National Pacific Railroad
for å gi oss fremgang og velstand.
Både jernbanen og sagbruket ansatte arbeidere..
og nye fjes kommer allerede til byen.
Og i klasserommet mitt også.
Ok, alle sammen. Ro dere ned.
Timmy... du kan spille piano i pausen.
Som dere ser har vi mange nye elever her i dag,
så dere må dele bøkene med sidemannen.
Cody, kan du dele ut disse?
Takk.
God morgen.
De sa dette er skolen.
Og jeg er læreren. Elizabeth Thatcher.
Shane Cantrell.
Dette er sønnen min, Philip.
Hyggelig å møte deg, Philip.
Han har ikke gått mye på skole,
men han gikk et par måneder i Rock Ridge.
Det er en begynnelse.
Jeg jobber hele dagen,
og han har ingen mor som kan passe ham.
Det var leit å høre.
Han kan de fleste bokstavene,
-og han kan regne litt. -Det går sikkert bra.
Og vi er glad for å ha deg i klassen, Philip.
Gjør som læreren sier, hører du?
Ja, sir.
Takk... miss...?
Thatcher.
La oss finne en plass til deg.
Det går bra.
Hva med ved siden av Opal?
-Hun kan også være lesepartneren din. -Ja, ma'am.
Vil du høre en hemmelighet?
Den første dagen på skolen er tøff for alle.
Det skal gå bra.
Det vet jeg.
Så snart jeg tror jeg har løst et problem med Wyatt, gir han meg et annet.
Så de vil ikke betale avgifter?
Null. Og jeg synes ikke det er riktig.
Fra hva jeg har sett...
rett og galt er ikke noe jernbanen tar hensyn til.
Men du jobber fremdeles for dem.
Alt er ikke som det ser ut.
Ingenting med deg er det.
Trenger salt.
I lekse,
vil jeg dere skal lese første kapittel av Rebecca of Sunnybrook Farm.
Men det er ikke nok bøker til alle.
Og min bok mangler sider.
Jeg vet det. Dere må byttelåne med sidemannen deres.
Bestem dere for hvem som skal ta den med i dag,
og hvem som skal ha den i morgen. Da er det friminutt.
Du kan ta boken først.
-Jeg kan ikke lese alle ordene. -Miss Thatcher sier det er greit
at din mor hjelper deg.
Jeg har ingen mor.
-Da kan din far lese for deg. -Det er ikke hva fedre gjør.
Min gjør.
Kom, Brownie. Jeg skal lese for deg.
Legg sconesene i pose til Bill mens jeg gjør ferdig eggene.
Rosemary.
Bill venter.
Ja, Beklager. Med en gang.
Og så kan du ta oppvasken.
Nå når jernbanen kommer til byen, tenkte jeg det var perfekt tid.
Det er perfekt tid.
Jeg håper det.
Jeg er litt redd.
Ikke vær redd. Det er dette du alltid ville.
-Du gjør det rette. -Takk. Det betyr mye.
Om det er greit for deg vil jeg det skal være vår lille hemmelighet.
Du har mitt ord.
Var det noen som sa "hemmelighet"?
Nei. Vi bare... Vi bare snakker sammen, Rosemary.
Takk for disse.
Dottie, du må si meg. Er du og Bill
offisielt sammen igjen?
Nei. Vi er bare gode venner.
Stakkars deg.
Det var leit.
Rosemary, det var et gjensidig valg.
Selvfølgelig.
Hva er hemmeligheten?
Jeg skal si det...
så lenge du lover meg å ikke si det til noen.
Lover. Jeg skal ikke si det til noen.
Jeg har bestemt meg...
for å starte en kjolebutikk.
Dottie... det er en fantastisk idé.
Hope Valley trenger moteklær.
Du må fortelle meg alt.
Rosemary!
Oppvasken! Nå?
Kommer!
Hva var det du sa?
Philip?
-Er det ingen her som følger deg hjem? -Nei, men jeg kan veien.
-Kanskje jeg kan følge deg. -Det behøver du ikke.
Jeg har lyst.
Ok, men først må jeg innom butikken.
Min far bestilte noe til oss.
For et sammentreff. Jeg må også innom der.
-Kan vi gå sammen? -Greit.
Selv med alle ekstra arbeiderne, henger vi etter.
-Vi trenger flere menn. -Det vet jeg.
-Dårlige nyheter, mr. Coulter. -Hva?
Pedalen på sagen har løsnet igjen. Det vil ta flere dager å fikse den.
Og hovedgeneratoren er i ferd med å ryke.
Selvfølgelig gjør den det.
Med all respekt, sir...
Mr. Wyatt forventer første tømmer- leveranse om ni dager.
Den eneste muligheten vi har... er om mennene jobber lengre.
Men vi jobber allerede tre timer overtid.
Jeg er takknemlig for jobben, ikke misforstå.
Jeg vet du er det.
Jeg vet det.
Men Murphy har rett.
Om vi mister jernbanekontrakten, vil vi miste mange jobber.
Jeg ser ingen andre muligheter. Så... tilbake til jobb.
-Du også. -Ja, sir.
Ok.
Hei, Philip. Skal vi kaste ball?
-Har ikke du lekser? -Niks.
Miss Thatcher gir dere alltid lekser.
Vi skal lese en historie, men i dag er det Anna sin tur
til å ta med boken hjem.
Så kan vi leke?
-Jeg har ingen hanske. -Du kan bruke min. Jeg har balltre.
Er det ok?
Ti minutter?
Selvfølgelig. Men da synes jeg at jeg skal følge deg hjem.
Om det er greit for miss Abigail.
Ha det gøy.
Er det ikke nok bøker til alle?
Nei, og de vi har begynner å bli utslitt.
Med nye elever, vil jeg trenge mer av alt.
Skulle ønske jeg hadde et enkelt svar til deg.
Det må være mer i budsjettet
til utstyr for skolen.
-Du må klare deg med det du har. -Men, Abigail, dette er viktig.
Jeg vet det, og jeg ville gitt månen til barna om jeg kunne,
men... det er ikke nok penger akkurat nå.
Det er vel bare voksesmerter.
De gode nyhetene er at de forsvinner.
Til slutt.
Litt mer form og... og linjer...
og mye større utringing.
Større hva?
Rosemary, hvor er kjelen? Jeg vil gjerne ha litt te.
Ja, kjelen...
Ja. Her er den.
-Det var visst en travel ettermiddag. -Ja.
Veldig travel.
Holdt oss på beina.
Clara spurte om hun skulle bli igjen og ta oppvasken,
men hun hadde allrede jobbet hele dagen, så jeg sa det gikk greit.
Jeg skulle... ta meg av det.
Takk, Rosemary. Beklager at ikke Bill og jeg har vært her å hjulpet.
Trenger ikke beklage. Dere har begge hendene fulle,
og det er derfor dere ansatte meg.
For å hjelpe til.
Det setter jeg pris på.
Og jeg skal prøve å finne... en ren tekopp.
"Og anden sa, "Kvakk! Kvakk! Kvakk!"
Det er ikke hva ender sier.
-Hva sier de da? -Kvakk, kvakk, kvakk.
Ok. La meg prøve.
Kvakk, kvakk, kvakk.
Miss Thatcher.
-Er det problemer? -Nei.
Ingen problemer.
Philip hadde en fin første dag. Du kan være stolt.
-Hva gjør du her da? -Jeg ville bare følge ham hjem.
Takk, men han kan passe på seg selv.
Jeg snakket med mrs. Brayman, og siden datteren hennes også er i min klasse,
sa hun at hun kan gå med Philip hjem fra skolen.
Tilbød å passe på ham
-når du er på sagbruket. -Om det er det hun vil.
Det er vel kvinnens natur å bekymre seg.
Vi får gå og lage kveldsmat.
-Ja, sir. -Jeg lurte på om du og Philip
ville komme hjem til meg en dag og spise middag.
Dere kan sikkert begge trenge et hjemmelaget måltid.
-Hyggelig, men vi vil ikke være til bry. -Jeg liker å bli kjent med elevene mine
utenfor klasserommet. Hjelper meg å kjenne dem bedre.
Takk, men nei takk.
Kom nå.
Takk for at du fulgte meg, miss Thatcher.
Bare hyggelig, Philip.
Vi snakkes i morgen.
Bill.
Jeg hørte akkurat fra hovedkvarteret.
Tate-gutta rømte akkurat fra
-Granville fengselet. -Det er i nord.
-Vi tror de er på vei til oss. -Kriminelle gjenger kjemper om kontroll
over nordområdene.
Det er mye tryggere her for slamper
-som Tates-brødrene. -Hvorfor bryr de seg om en så liten by?
Curtis og Glenn Tate raner lønninger.
Har ikke du en lønning på vei snart?
I overmorgen. Med vogn, fra Buxton.
-Den vil trenge beskyttelse. -Enig.
Bill og jeg rir ut og følger den tilbake. I tilfelle.
Har vi noen informasjon om hvordan Tates opererer?
Jeg tror jeg vet hvor jeg kan få det.
ABIGAILS KAFÉ
Bon appétit.
Jeg ba om pannekaker.
ELizabeth, du må utvide smaksløkene dine.
Jeg liker smaksløkene mine som de er.
Har vi stått opp på feil side av senga i dag?
Beklager, jeg bare...
Jeg er bekymret for skolen.
-Jeg kan hjelpe. -Bare om du har en tønne full av penger.
Vi har for få bøker, for lite utstyr. Vi har for lite av alt.
Abigail er borgermester, og vennen din. Spør henne om det du trenger.
Det er ingenting hun kan gjøre nå.
Så det lille skolehuset ditt har for lite midler...
og du må samle inn mer.
Det betyr at du må ha en innsamling.
Det er ikke en dum idé.
Det er en fantastisk idé.
Jeg har en tanke.
Vi kan organisere ett ball, en stor, praktfull galla.
-Rosemary. -Menn kan gå i smoking,
damer i ballkjoler, danse hele natten...
Rosemary.
Eller vi kan ha en casino-kveld i saloonen.
Med ruletthjul, kortbord, terningspill.
Rosemary.
Dette er en pengeinnsamling for barn.
De gambler ikke.
Så klart ikke. De kan servere smårettene.
Jeg vet. Jeg kan ha en forestilling etter middagen.
Som en supperclub.
-Hva synes du om et karneval? -Et karneval?
Det er ikke akkurat supperclub...
-men jeg tro det ville vært gøy. -Takk.
Du må ha lotteri.
Lotteri bringer inn masse penger.
Det kan bli bra. Hva skal vi dele ut?
Jeg har en vakker kam
fra Broadway-debuten min i The Hairdresser.
Rosemary. Burde ikke du jobbe?
Jeg jobber. Jeg hjelper Elizabeth med det kjære karnevalet hennes
for skolen.
Et karneval?
Det vil ikke koste noe. Vi gjør alt frivillig og med donasjoner.
Jeg kan lese spådommer.
Jeg spilte en gang en spådame i The Fortune Teller.
Et forferdelig stykke, men... Jeg fikk beholde kostymet.
Rosemary, siden du kan se inn i fremtiden,
kan du se deg selv ta oppvasken på kjøkkenet?
-Jeg la alt i bløt. -De er bløt.
Tilbake til jobb.
Et karneval vil ikke gjøre skolen rik,
men det vil hjelpe oss en stund. Hva synes du?
Si meg hva du trenger. Jeg vil hjelpe så godt jeg kan.
Et karneval.
Det høres gøy ut.
Brownie elsker karneval.
Kan vi ha glaserte epler?
Vi kan ha hva vi vil. Men først, har vi mye å gjøre.
Vi må male skilt, og dele ut flygeblad,
og lage ting vi kan selge.
Miss Abigail kan hjelpe meg med å bake cupcakes til bakesalget.
Og jeg kan hjelpe. Jeg elsker cupcakes.
Min far kan lage boden.
Og min mor kan sy bønneposer til kaste-konkurransen.
Det er flott. Vi trenger all den hjelp vi kan få.
Jeg har ark hvor dere kan melde dere på.
Vær så god.
Philip... gleder du deg ikke?
Min far kan ikke komme fordi han må jobbe på sagbruket.
Min også.
La meg se hva jeg kan gjøre med det.
NORD VEST RIDEPOLITI REGIONALKONTOR
Cellen min var ved siden av Curtis Tate.
-Jeg møtte broren hans, også. -Er det noe du kan fortelle oss?
Curtis sa en gang han hadde en idé
om å rane postvognen.
Det er godt å høre han brukte tiden i fengsel til noe fornuftig.
Han sa han ville ha en skarpskytter på en fjelltopp,
få ham til å skyte vaktene
-når de kom nærme nok. Drepe dem?
Idioti og blodtørstighet går sammen.
Tate-brødrene er feige. De vil ikke gjøre noe
før snikskytteren har gjort jobben sin.
Høres ut som vi vil ri inn i et bakholdsangrep.
Det er ikke et bakholdsangrep, om vi vet det kommer.
Og vi vet det kommer.
Vi?
-Jeg blir med. -Det behøver du ikke.
Det er mange som er avhengig av den lønningen. Jeg vil hjelpe til.
Men om du ikke vil ha selskap.
Ok.
Vi reiser ved daggry.
ABIGAILS KAFÉ
Rosemary, kan jeg få jasmin te, takk?
Hvert øyeblikk.
-Hva er dette? -Skisser.
Vel... kjoledesign.
Jeg skjønner.
De er billetter til å få butikken din på kartet.
-Jeg har ikke åpnet enda. -Aldri for sent til å planlegge.
Og alle fine butikker trenger... en god designer.
Vel...
Er de ikke...?
Interessant.
Er det alt du vil si?
De er litt...
ekstravagant for Hope Valley, synes du ikke?
Så mye... chiffon og perler og...
disse halsringningene...
-For dristige? -For å si det mildt.
Kanskje du har rett.
Våre damer er ikke klar for moteklær.
I hvert fall ikke så moteriktig.
Eller hva kan man si.
Takk for tilbakemeldingen, Dottie.
Mitt neste forsøk vil være mer slik du ønsker det.
Jeg ba ikke om... et nytt forsøk
Å, kjære.
Mennene dine har jobbet så hardt.
De trenger en pause.
De må få litt tid med familiene sine.
Jeg ønsker å si ja, men jeg... kan ikke.
Lee, det er bare en ettermiddag.
Om jeg ikke rekker tidsskjemaet og mister jernbanekontrakten,
må jeg si opp mange menn.
-Ønsker du at de familiene skal gå sulten? -Selvfølgelig ikke.
Wyatt har allerede tatt en sjanse på meg.
Han kunne fått tilsendt tømmer fra Union City. Det gjorde han ikke.
Jeg kan ikke svikte ham.
Beklager.
Unnskyld meg, Abigail.
Jeg hørte jernbanen ikke vil betale avgifter.
Stemmer det?
-Ingenting er blitt avlklart enda. -Virker ikke rettferdig om jernbanen
er den eneste forretningen som ikke skal betale andelen sin.
-Jeg er enig, men det er ikke så enkelt. -Det er det for meg.
Jernbanen må betale avgifter slik som oss andre. Så enkelt er det.
Jeg klarer ikke la være å tenke at mr. Gowen ville våget
å stå opp mot dem.
Ned, jeg synes å huske at du var en ivrig tilhenger av jernbanen
da det var avstemning.
Og når det gjelder mr. Gowen...
han er ikke borgermester lenger. Jeg er.
Hvorfor beskytter du ikke interessene mine da?
Jeg prøver å beskytte alle sine interesser, Ned.
Abigail, takk gud for at du er her.
-Er det problemer? -Jeg bestilte en enkel agurk-sandwich
og Rosemary ga meg dette. Med oliven og tomater og...
en upassende sennep.
Jeg skal ta meg av det.
Jeg vet ikke hvordan jeg skulle klare å spise den.
Hva i all verden?
Miss Rosemary hjelper oss med å lage cupcakes til karnevalet.
Men ikke vanlige, enkle, cupcakes.
Disse har marsipan.
Og syltetøy og valnøtter og ost også.
Gutter, kan dere gå ut og leke litt
mens jeg hjelper Rosemary med å rydde?
Takk. Kom, Robert.
Rosemary, hva er det som skjer?
Jeg hjalp bare guttene med å bake cupcakes.
Og dette?
Er det ikke et kunstverk?
Rosemary, dette er ikke en agurk-sandwich.
Det er agurk i den.
Se under ansjosen.
Florence vil ikke ha ansjos. Hun vil ha det hun bestilte.
Det er bare så...
Å, kjære. Du er sint på meg.
Jeg er ikke sint.
Jeg...
Jeg skjønner.
Gjør du?
For en lettelse.
Da jeg begynte å jobbe her, var jeg så takknemlig for å ha noe å gjøre
fordi Lee var opptatt med jobben.
Men dette er ikke meg, Abigail.
Når jeg hører at Dottie skal åpne butikk...
Du vil ikke slutte fordi jeg er avhengig av deg.
Du er vennen min. Jeg kan ikke svikte deg.
Du er min venn også, og jeg kan ikke la deg være ulykkelig.
Clara og jeg klarer oss.
Jeg setter frem et "hjelp ønsket"-skilt i vinduet i dag.
-Er du sikker? -Rosemary, jeg tror vi begge vet
at du ikke var egnet til å ta oppvasken.
Det minste jeg kan gjøre er å ordne denne sandwichen.
Kjøkkenet mitt.
Jeg drar ved daggry.
Jeg burde være tilbake ved skumring.
Jeg liker ikke ordet, "burde."
Jeg er tilbake ved skumring.
Det bør du.
Vi vet ikke en gang om Tate-gutta er i nærheten av Hope Valley.
Vi skal bare ri med for å være på den sikre siden.
-Du prøver å få meg til å føle meg bedre. -Hjelper det?
La meg prøve noe annet.
Pass på deg selv.
Bill.
-Dette kom akkurat fra hovedkvarteret. -Nyheter om Tates?
Nyheter om Henry Gowen.
Generaleninspektøren fant en bankansatt,
en revisor, som er villig til å vitne
om at Gowen underslo byens penger.
Problemet med synd... er at det sjeldent blir værende privat.
De ga denne, AJ Foster, immunitet for å snakke.
Sier han ble betalt for å dekke over sporene.
Når kan du arrestere Gowen?
Det er ikke så enkelt. Bevisene må føres i retten,
og jeg kan ikke gjøre noe før dommeren skriver en fullmakt.
-Hvor lang tid tar det? -Avhengig av dommeren.
Uker. Kanskje måneder.
Kan ikke stemme, at han kan streife fritt rundt.
Gowen er sleip.
Dette har pågått lenge. Det er bare spørsmål om tid.
Kom igjen.
SYKESTUE
Ha det.
Vel...
dette er Hope Valleys sykestue.
Jeg er imponert.
Det er ikke mye å se enda.
-Sakte, men sikkert. -Jeg synes du gjør en god jobb.
Og jeg hører du har vært travel.
Mer travel, hver uke, men ikke noe jeg ikke takler.
Jeg har sagt det før, men vi er heldig som har deg.
Du har gjort mye med det vi ga deg.
Jernbanen har vært veldig generøs.
-Du høres overrasket ut. -Du vet kanskje at National Pacific
ikke har et godt rykte når det gjelder å ta vare på folk.
Det er fortiden.
Jeg er her for å gjøre det motsatte. Tro det eller ei,
jernbanen er opptatt av å gjøre det riktige.
For samfunnet og for menneskeheten.
Og kvinner?
Kvinner har alltid vært favoritten min.
Men den historien er til en annen gang.
-Sykepleier Carter? -En til pasient.
Jeg overlater det til deg.
Ja. Her borte.
Vi tror det bare er en forstuelse, men tenkte det var best du så på det.
Hvordan skjedde det?
Han vrikket den, da han jobbet med trefordelingen. Det var ingen sin feil.
-Ble bare uforsiktig. -Sagbruket er ikke et gunstig sted
-å være uforsiktig. -Alle jobber
-i mange timer for tiden. -Trøtte arbeidere gjør feil,
og feil kan føre til skader.
Jeg har sett for mange av mennene dine her i det siste.
Hva kan jeg si? Det er mange bestillinger.
Vi jobber på full kapasitet.
Du kan si til mr Coulter at mennene trenger en pause.
Beklager, ma'am, jeg forteller ikke sjefen min hva han skal gjøre.
Det går bra.
-Tror du at du treffer dem herfra? -Klart det.
Enkelt skudd.
Om du bommer, får du ikke betaling.
Jeg bommer ikke.
Bra.
Vi gjemmer oss i den kløften, ute av synet.
Så snart du har skutt...
tar vi vognen.
Er du sikker du vil ha dem død?
Er det et problem?
Ikke for meg.
Åtte menn har skadet seg denne uken.
-Kanskje jeg skal snakke med mr. Coulter. -Jeg har allerede gjort det.
Han er under mye press med å levere bestillingen til mr. Wyatt i tide.
Da burde noen snakke med mr. Wyatt.
Lotteribilletter, kun fem cent.
Hvor mange har du solgt?
To.
Bare to?
Da tar jeg 10.
50 cent for 10 billetter.
-Og jeg tar to dusin. -Hvor mange er det?
24.
Vet du hva? La oss bare si 30.
-Takk, mister. -Vær så god.
Behold vekslepengene.
Det var veldig snilt av deg, mr. Wyatt.
Alltid glad for å hjelpe lokalsamfunnet.
Angående det,
jeg hadde håpet å kunne snakke med deg om noe viktig.
-Så klart. -Det er sagbruket.
Jeg vet du har tegnet kontrakt med mr. Coulter,
men... tidsfristen du har gitt ham er...
den er urimelig.
Urimelig?
Det miss Thatcher prøver å si
er at... mennene har jobbet så hardt,
at de skader seg, jeg ser mange av dem på sykestua.
Du ønsker vel ikke at det skal skje?
Nei, selvfølgelig ikke.
Så om du kunne utsette tidsfristen,
ville det gjøre en forskjell. Arbeiderne kunne hvile,
få litt tid til familiene sine.
Jeg setter pris på bekymringen din, men jeg har en forretning å ta meg av.
Hvordan mennene bruker tiden sin er ikke jeg opptatt av.
Kan du være snill og revurdere?
Det ville bety så mye for alle sammen.
Det skal være karneval for å samle inn penger til skolen.
Ville det ikke være fint om alle fedrene kunne komme også?
En ekstra dag kan vel ikke skade.
-Kommer du på karnevalet? -Det vil jeg ikke gå glipp av.
Da sees vi der.
-Unnskyld meg. -Ja.
Mr. Cantrell.
Jeg har gode nyheter.
Tidsfristen har blitt utsatt.
-Det har jeg ikke hørt noe om. -Jeg er ikke sikker, men jeg tror det
betyr at du har ettermiddagen fri og kan ta med Philip til karnevalet.
-Jeg har ikke råd til å ta fri. -Det er bare et par timer.
Kanskje for deg...
men det er penger i lommen for meg.
Vær så snill? Philip har bare en barndom. Du kan ikke gjøre det på nytt.
Jeg må tilbake til sagbruket. Unnskyld meg.
Noen tegn til Frank?
Jeg så han fulgte oss for litt siden.
han har gjort en god jobb med å holde seg ute av synet.
Pastoren er modig, det skal han ha.
Så lenge han ikke prøver på noe heroisk, går det greit.
Det er ikke ham jeg er redd for.
Det var bare ett skudd.
Kanskje han bommet.
Vi må komme oss vekk herfra.
Bill sier du tok deg av skarpskytteren helt alene.
Det er ikke en stor greie.
Du har mange talenter, pastor.
La meg vise deg min takknemlighet.
Takk, men jeg trenger ikke belønning for å gjøre en god gjerning.
Å ta en med gevær med bare nevene
er mer enn en god gjerning.
Jeg hadde en hyggelig ridetur med vennene mine, fikk litt mosjon.
Jeg vil ikke ha pengene dine for det.
Ok. Ikke bli overrasket om kollekten din
er fullere enn vanlig denne søndagen.
Og du får en bonus i lønn.
Jeg har ingen problemer med å ta pengene dine.
Jeg visste ikke at Frank var med Bill og Jack for å beskytte vognen.
Ikke jeg heller.
Skarpskytteren vår snakker ikke.
Hyret skyttere pleier ikke det. Han har nok noe å si til dommeren.
I mellomtiden kan han kose seg i fengselscellen sin.
Unnskyld meg.
Jeg sa jeg ville være tilbake til skumring.
Abigail.
Hva er det?
Du ridde ut i et farlig ærend uten å fortelle meg. Hvorfor?
-Det var ikke så farlig. -Ray Wyatt er uenig.
Skulle jeg ha spurt om tillatelse?
Frank, det handler ikke om tillatelse.
Jeg kan ikke si deg hva du skal gjøre.
Jeg prøver bare å forstå deg. Du sier du har tilbakelagt fortiden.
Ut av det blå, drar du for å jage lovløse.
De trengte hjelp. Jeg ser ikke problemet.
Problemet er at jeg vil vi skal være nær hverandre.
Å kommunisere, være ærlige.
Er jeg ikke ærlig?
Jeg sa ikke det.
Vi kommuniserer vel ikke.
Kanskje vi skal ta en pause.
Kanskje det.
-Hvordan går det med skiltet? -Snart ferdig.
Hva synes du så langt?
Det er et kunstverk.
I så tilfelle, kanskje jeg skal be om 10 cent.
Kjøpte du lotteribilletten din i dag?
Jeg kjøpte faktisk 20 billetter.
Og om jeg vinner den kammen... gir jeg den til deg.
Kanskje vi skal begynne å låse døren.
Lee har spennende nyheter.
-Om at mr. Wyatt har utsatt tidsfristen? -Å, kjære.
Disse veggene er virkelig tynn.
Wyatt sa du og Faith Carter overtalte ham.
-Faith gjorde det meste av overtalingen. -Og jeg overtalte litt også.
La oss ikke glemme det.
Så du stenger for kvelden?
Ja. Noen av mennene ville fortsette å jobbe, så jeg...
betaler dem dobbelt.
-Det er veldig generøst av deg. -Tusen takk, Lee.
Elevene vil bli så glad.
Hva kan jeg si?
Pappa... kan vi kjøpe glasert eple på karnevalet?
Du vet jeg må jobbe.
Men sagbruket er stengt i morgen ettermiddag.
Ikke for alle.
Gir meg mulighet til å tjene ekstra,
få oss ut av dette teltet.
Jeg liker teltet.
Du trenger en ordentlig seng.
Jeg gjør det som er best for oss, sønn.
Du vil forstå når du blir eldre.
Ja, sir.
Går det greit at ikke jeg er der?
Ja.
Karneval er ikke så gøy likevel.
HOPE VALLEY SKOLEKARNEVAL
Så nærme.
Ja!
Dere to er et flott par.
Vil dere bli fotografert?
La oss leke en lek.
Cupcakes!
Ferske cupcakes! Cupcakes!
BAKESALG
Cupcakes!
Må du skrike?
Vil du ikke tjene penger?
Cody, du kan være litt mer stille.
Cupcakes til salgs. Kjøp før det er tomt.
-Jeg tar et par. -Ser du? Du må ikke skrike.
Hva vil du ha?
Du ser flott ut. Jeg kan ta bilde av deg.
DEN UTROLIGE MADAME ROSEMARY SPÅKONEN
Kan du spå meg? -Så klart jeg kan.
Jeg har et tredje øye... som kan se og høre alt.
Et øye som hører?
Ville hørt bedre om du setter deg ned og slutter å maser.
Jeg ser...
ekte kjærlighet...
i fremtiden din.
En, høy, mørk, kjekk mann?
Nei.
Heslig.
Men du vil elske ham...
likevel.
Fordi han vil være en god mann?
Fordi han er rik.
Og du vil være meget lykkelig.
Men... han er heslig?
Jeg bare erter.
Han vil være meget kjekk.
10 cent, takk.
Tusen takk.
Min tur.
Vær så snill.
Jeg ser...
stor suksess med kjolebutikken din.
Det er...
om du har visdom nok...
til å velge en talentfull motedesigner som assistent.
Du har vel ikke det tredje øyet på noen spesiell?
Morsomt.
KYSSEBOD
-Her skjer det visst ikke mye. -Kanskje du vil kjøpe en billett.
Jeg kjøper alle billettene deres.
Fantastisk.
Du gir generøse bidrag til Hope Valley sin fremtid.
Skal vi?
Jeg bare selger.
Det er Florence som kysser.
Ok, folkens, siste sjans for trebens-løpet!
Måtte din far jobbe?
Ja.
Å, Philip, det var trist.
Vil du kappløpe? Jeg trenger en partner.
Er det lov?
-Selvfølgelig. Kom. -Ok.
-Et lag til. -Ok.
-Kom igjen.
-Sånn? -Knyte fast her.
-Godt og stramt. -Takk.
-Det er flere år siden sist gang. -Jeg kan ikke tro vi gjør det.
Ok, alle sammen!
-Klar? -Klar.
Ferdig...
Gå!
Og de er i gang!
I ledelsen, er Jack og Robert.
Nei. På bakken. Det er Jack og Robert.
Og det er Elizabeth og Philip som har tatt ledelsen!
Og Abigail og Cody tar raskt innpå!
Det blir jevnt! Vanskelig å si...
-Elizabeth og Philip med en finger! -Flott! Philip!
Pappa. Du kom.
Tenkte det var nok med halv skift i dag.
-For sen? -Det er aldri for sent.
-Hvor er de glaserte eplene? -Denne vei.
RINGKASTING
Har du hatt det gøy, mr. Wyatt?
Mer enn jeg hadde forventet.
Jeg vet dette ikke er dagen for å snakke business,
men jeg lurte på om du har vurdert forespørselen vår om å frasi avgiftene?
Ja, jeg har gjort hjemmeleksene mine,
og fant ut at de fleste byene som gjør forretninger med jernbanen
tilbyr et lite skattelette, men ikke mer.
Så jeg tenkte å redusere avgiftene deres med 20 prosent.
Men... du har rett.
Dette er ikke dagen for å snakke om business.
Ha en fin dag, og...
du har litt der.
Mr. Wyatt.
Mr. Gowen.
Kommer du overens med borgermesteren?
Eller, som du kalte henne,
den lille damen.
Ikke så bra.
Hope Valley har noen sterke kvinner.
Det kan man si.
Kanskje det er enklere... å forholde seg til fornuftige menn.
Kanskje.
Skal vi diskutere det på kontoret mitt?
La oss gjøre det.
Tror du Floyd vil snakke?
Spiller ingen rolle. Ridekonstablene har ikke funnet oss enda.
Det vil de om vi ikke skaffer penger til å krysse grensen.
Vi finner en annen måte å ta de lønningene.
Så? Hvor mye penger samlet dere inn?
Nok til å kjøpe nye lesebøker til hele klassen, og litt mer.
Da burde du være glad.
Det er bare så mye mer klasserommet trenger.
Kart, tegnesaker, musikkinstrumenter.
Jeg kan ikke ha karneval hver gang jeg mangler noe.
Det er morgendagens problemer.
Se hva du gjorde i dag.
Det er ikke rare utfordringen å arrangere spill og kappløp.
Det var mer enn det.
Du ga byen en hyggelig dag.
Og du brakte en far og sønn sammen.
Shane og Philip?
Jeg er glad Shane kom, men de har fremdeles lang vei å gå.
Du hjalp dem med å ta det første steget. Jeg vil kalle det en god start.
Du gjør så mye for denne byen, Elizabeth.
Jeg vet ikke hvor Hope Valley ville vært uten deg.
Om du virkelig mener det, konstabel...
da tror jeg at jeg kan bli en stund.
Tekst: JC Isaksen