-Tidligere på When Calls the Heart. -Møt Douglas Burke.
Skal lede en ridetropp til Northern Territories.
Kanskje det er enklere å forhandle med en fornuftig mann.
-Henry? -Det er ikke behov for deg lenger.
Du kan ikke lenger utføre tunge arbeidsoppgaver.
-Trenger du fortsatt hjelp? -Jeg er erstatteren din.
Hvorfor er det en i klasserommet mitt som sier han er den nye læreren?
Det er ikke ditt klasserom, Miss Thatcher, det er byen sitt.
Svar på spørsmålet mitt.
Jeg fikk tilsendt et brev angående ansettelsen din,
og med tanke på innholdet, var jeg tvunget til å erstatte deg.
Hvilket brev?
Ifølge dette, brukte du familiens innflytelse
og garanti om finansielle fordeler om du fikk lærerjobben.
Det er en alvorlig anklagelse.
Det er ikke sant.
Det er det ifølge Thomas Higgins, inspektør for skolene
i vestområdene, i Cape Fullerton.
Han var inspektøren i Hamilton før jeg flyttet her.
Da kan han tydeligvis stoles på.
Han lyver.
Han er en respektert tjenestemann, så tilgi meg for å tro på ham fremfor deg.
Unnskyld meg.
Dette er ikke over.
ABIGAILS KAFÉ
Dette er lavmål, selv for Henry Gowen.
Det er nok jernbanen som står bak det.
Ray Wyatt er ikke vant til å bli fortalt hva han skal gjøre.
Ingen tvil om at Gowen er i lomma på Mr. Wyatt.
Alt det snakket om å bygge ut skolen, og han skulle bli kvitt meg hele tiden.
Brevet er forfalsket, Elizabeth.
Vi skal bevise det, og du vil raskt være tilbake i klasserommet.
Det er ikke forfalsket.
Jeg kjenner Thomas Higgins.
Du ville aldri bestukket noen.
Nei, og det gjorde jeg ikke.
Men da min mor hørte at Higgins sendte meg vestover,
prøvde hun å bruke innflytelse og penger for å holde meg i Hamilton.
-Du tok ikke jobben i Hamilton. -Jeg takket nei, for å komme her.
Hvorfor skrev Higgins brevet da?
-Hevn. -Hevn?
For hva?
Da jeg møtte Thomas Higgins, prøvde han seg på meg.
Elizabeth.
-Jeg sa nei. -Selvfølgelig.
-Og det gjorde ham sint. -Jeg visste bare ikke hvor sint.
Han må ha skrevet brevet så snart jeg begynte å jobbe her.
-Så du visste ingenting før nå? -Nei.
Men nå når brevet har dukket opp...
...får jeg ikke undervise lenger.
Ikke i Hope Valley, ingen steder.
Da besøker du Thomas Higgins og får ham til å fortelle sannheten.
Jeg må ta Tate-brødrene til retten i Union City.
De har rømt tidligere, jeg kan ikke ta sjansen.
Men vi drar til Cape Fullerton når jeg kommer tilbake.
Det er snilt av deg, Jack, men jeg må dra med en gang.
-Jeg er tilbake i slutten av uken. -Nei, dette er ryktet mitt og karrieren.
Elevene er for viktige for meg.
Det kan ikke vente.
Elizabeth.
Jeg blir med deg.
-Det behøver du ikke. -Jo, det gjør jeg.
-Jeg vil ikke at du skal dra alene. -Men hva med Cody og kafeen?
Clara kan passe Cody, og Carson tar seg av kafeen.
Vi blir ikke lenge borte.
Unnskyld meg.
Jeg er bekymret for deg.
Ikke vær det.
Sikker på at jeg ikke skal være med deg?
Jeg er sikker.
La oss se, Mr. Cantrell?
Kan du sitere hjemmeleksen fra i går?
-Sitere leksen? -Ja.
Jeg antar at du memoriserte leksen?
Vi måtte aldri memorisere leksen for Miss Thatcher.
Så beklagelig.
Fra nå av, når jeg gir dere en oppgave,
forventer jeg at dere kan resitere den neste dag. Er det forstått?
-Hva er å resitere? -Det betyr at du skal kunne det utenat.
Ingen snakker uten å ha fått ordet.
Vi har mye å gå gjennom før regionalprøven.
Vennligst åpn lesebøkene til kapittel syv og...
Ja, Miss...
Weise?
Jeg behøver ikke å ta testen. Jeg er ikke syk.
Det holder.
Stille.
Og det er ingen leker i klasserommet mitt.
-Brownie er ingen leke. Få den tilbake. -Etter skolen.
Og om jeg ser den i klasserommet igjen i morgen,
skal du stå i kroken der resten av dagen.
Er det forstått, Miss Weise?
Bra. Åpn bøkene deres til kapittel syv og gjør...
Ja, Mr. Cantrell?
Jeg glemte boken min.
Da får du en anmerkning for å ha glemt den.
Jeg forventer mer av deg fremover, Mr. Cantrell.
Men han er ny.
Vil du også ha en anmerkning?
-Nei. -Så gjør som du får beskjed om.
-Får en til å undres, ikke sant? -Om hva?
Hvordan Gowen fortsetter å lande på beina.
Bevisene mot ham var bunnsolide,
inntil regnskapsføreren som skulle vitne mot ham...
...endret vitneutsagn.
Underligere ting har skjedd.
Det må ha kostet å få det gjennomført.
Det jeg ikke skjønner er hvordan Gowen fikk tak i så mye penger.
Bill, jeg vet dere to har historie,
men du må legge det til side.
-Forretningene kommer først. -Hva prøver du å si?
Nå når Henry Gowen er tilbake som borgermester,
vil jeg at du skal snakke med ham.
Greit.
Om det gjør deg fornøyd, skal jeg gjøre opp med Gowen.
Bra, jeg vil ikke at det skal være dårlig stemning mellom dere.
Og som takk, får du en bonus ved neste lønning.
En stor bonus.
Jeg kan forsikre deg at jeg skal personlig se på saken.
Igjen, takk for at du forteller meg dette.
Noen ganger lurer jeg på hvordan du sover om nettene.
Jeg antar du er her for å snakke om Miss Thatcher.
Du hadde ingen rett til å sparke henne.
Jeg hadde all rett.
Bevisene var tydelige på at hun ikke er egnet til å undervise.
Det brevet er ikke bevis. Det er en falsk anklagelse.
Jeg skjønner. Som den falske anklagelsen som fikk meg suspendert som borgermester?
Kriteriene er vel annerledes når personen det gjelder
er kjæresten din.
Forholdet mitt til Elizabeth har ingenting med det å gjøre.
-Hvorfor er du så sint da? -Vi vet begge at jernbanen
ville ha henne vekk fordi hun våget å stå opp mot dem.
Men hun har ikke gjort noe som fortjener dette.
Nei, folk får ikke alltid det de fortjener, gjør de, Jack?
Hun må bare lære seg det.
Elizabeth, jeg hørte akkurat de dårlige nyhetene.
Du skal vite at jeg støtter deg.
Det er snilt av deg, Rosemary. Takk.
Du er en fantastisk lærer.
Jeg kan ikke tro at dette har skjedd.
-Ikke jeg heller, for å være ærlig. -Du vet...
...dette skjedde med meg da jeg var på Broadway.
Jeg var på audition for et stykke, Arvingen, og regissøren var...
...sjokkerende frekk.
-Hva gjorde du? -Jeg fortalte det til kona.
Det ble umiddelbart slutt på det.
Så du fikk rollen?
Nei, forestillingen ble kansellert.
Det viste seg at kona faktisk var en arving.
Hun finansierte hele produksjonen.
Hva skjedde med regissøren?
Han ble visst en amboltselger. Mistet en på foten sin.
Mistet en tå.
Merk mine ord, Elizabeth.
Den fæle, gamle Mr. Higgins
vil selge ambolter til neste år.
Og jeg håper han mister en fot.
Kom inn.
-Håper jeg ikke forstyrrer. -Neida.
Jeg hørte hva som skjedde. Mannen som skrev dette
-kan ikke få slippe unna. -Jeg kunne ikke vært mer enig.
Jeg synes det er veldig modig av deg å ta opp kampen.
-Hallo. -Kom inn.
Det er som Grand Central Station her i kveld.
Vi kom for å overbringe noen småkaker til turen i morgen.
Takk. Det var omtenksomt.
Den forferdelige inspektøren. Det er helt utrolig.
Du må gjøre det du kan for å renvaske deg.
Barna trenger deg.
Det gjør de virkelig.
Jeg trenger dem også.
Kan jeg bare få si...
Jeg er så heldig som har venner som dere.
Vi er ikke bare venner.
Vi er familie.
-Henry? -Bill.
La oss ta en drink.
-Jeg drikker bare med venner. -Da må du være veldig tørst.
Hva vil du?
Jeg vil ha våpenhvile, for byens skyld.
Jernbanen er her nå, vi må jobbe sammen.
Jeg trodde ikke du var typen som ga etter.
Wyatt må betale deg godt.
Ikke så godt som han betaler deg.
Du har en merkelig måte å få venner på.
Jeg sa ikke jeg ville bli venner.
Jeg vil bare ikke krangle mer.
Det vil nok være i begges interesse
å sette til side uenighetene våre.
Ja, det vil det.
Inntil videre.
ABIGAILS KAFÉ ER ÅPEN
ABIGAILS KAFÉ ER STENGT
Hva er det?
Jeg hater matte.
Jeg likte det aldri heller.
Hva jobber du med?
Ni-gangen.
Mr. Stoneman sier vi må kunne alle til i morgen.
La meg vise deg et triks som min mor lærte meg.
Spre fingrene dine slik.
-Hva er første regnestykke? -Fire ganger ni.
Ok. Ta vekk den fjerde fingeren, slik.
Hvor mange fingre har du på venstre side?
-Tre. -Hvor mange er det på høyre siden?
-Seks. -Legg de sammen.
Tre, seks.
Trettiseks.
Det stemmer.
-Prøv en annen. -Ni ganger to.
En, åtte, 18.
Cody.
Husk å gjøre som Clara sier, si bønnen din før leggetid,
og ikke glem å mate Dasher.
-Jeg lover. -Jeg vil savne deg.
Jeg også.
Klar?
Ja.
Når kommer du tilbake til skolen, Miss Thatcher?
Så snart jeg kan.
Mr. Stoneman er slem.
-Han er sikkert ikke så ille som du tror. -Jo, det er han.
Hvorfor må du dra?
Noen har fortalt en løgn om meg, og jeg må snakke med ham.
Det er som i samfunnsfagstimen forrige uke. Husker du?
Fæle ting skjer om ikke gode mennesker gjør noe.
Riktig.
Og jeg vil gjøre noe.
Elizabeth.
-La meg. -Takk.
SHERRINGTON FRAKT
-Her. -Neida, det går bra.
-Prøver bare å være vennlig. -Som du er med Henry Gowen?
Hva snakker du om?
Jeg så dere hilse tidligere som om ingenting har hendt.
Hvordan kan du være høflig mot ham etter alt han har gjort?
-Jeg har mine grunner. -Det håper jeg.
-Jeg synes fremdeles jeg skal være med. -Det går bra.
-Jeg er her når du kommer tilbake. -Det gjør det enklere.
Ha det.
Vi trenger flere menn til Northern Territories.
Minst fem divisjoner for å få dem til Fort Winston.
Gordon Harvey.
-Ja. -Jeg har...
-Godt å se deg. -Deg også.
-Hva gjør du her? -Fangetransport.
Hva har du hørt om Northern Territories?
Ikke bra. Gutta våre har virkelig en kamp foran seg.
Jeg ser det nok selv om ikke lenge.
-Har Collins overført deg dit? -Han ser etter frivillige.
Trenger så mange som mulig. Vi mistet en gruppe i et bakholdsangrep.
Det er full krig der oppe.
Lykke til.
Takk. Det vil jeg trenge.
-Sir. -Jack.
Jeg hører det ikke går bra i nord.
Det er en underdrivelse. De er mange flere enn oss.
Mennene gjør så godt de kan, men det er tøft der oppe,
og disse kriminelle gjengene er mer organiserte enn vi er.
De sprer seg som ugress.
Noe nytt om korporal Burke?
Han har mistet noen menn,
og en mor og hennes to sønner havnet midt i skuddvekslingen,
og Doug fikk ikke reddet dem alle.
Det var trist å høre.
Jeg skulle ønske Doug hadde like mye erfaring som han har mot.
Bra jobbet med Tate-brødrene.
God morgen.
-Beklager at du måtte vente, Miss...? -Thatcher.
Jeg tenkte du ville huske meg.
Selvfølgelig.
Hvordan går det i...?
Beklager, jeg husker ikke navnet.
Hope Valley.
-Den ble kalt Coal Valley den gang. -Så...
...hva kan jeg gjøre for deg?
Du kan ta tilbake det du skrev i det brevet.
Og jeg som trodde dette kun var sosialisering.
Du vet like godt som meg at det du sa ikke stemmer.
Jeg prøvde aldri å bestikke deg.
-Det er ikke slik jeg husker det. -Så la meg minne deg om det.
Jeg avviste deg og du bestemte deg for å sverte meg.
-Det var ikke det som skjedde. -Jo.
Jeg forlanger at du tar det tilbake, sier sannheten.
Du forlanger?
-Du er ikke i en posisjon til å forlange. -Jeg lurer på hva
-dine overordnede vil si. -Og hvem tror du de vil tro?
En lærer fra en liten by med en merknad i journalen?
Eller en mann med mine attester og rykte?
Det er ditt ord mot mitt.
Jeg beklager...
...om jeg var for direkte.
Jeg godtar unnskyldningen.
-Om du har meg unnskyldt. -Skjønner du ikke?
Jeg mistet stillingen min på grunn av det du skrev.
Å undervise betyr alt for meg.
Jeg skjønner.
Når det er sagt...
...skal jeg vurdere det.
Takk, Mr. Higgins.
Om du revurderer følelsene dine for meg,
kan jeg kanskje få brevet til å forsvinne.
Jeg synes bare synd på deg.
Og jeg synes synd på deg.
Friminuttet er ferdig.
Sett dere.
Alle sammen, sett dere.
Mr. Lawson, nok pianospilling.
-Jeg sa... -Bak deg.
Jeg sa, nok!
Sett dere med en gang.
Siden dere er så bestemte på å kaste bort tid,
blir det ikke friminutt resten av uken.
-Er det forstått? -Ja, Mr. Stoneman.
Og Mr. Cantrell, hvorfor har du ikke levert leksen din?
Miss Thatcher sa om jeg ikke ble ferdig med å lese,
behøvde jeg ikke å svare på oppgavene.
-Miss Thatcher er ikke læreren din lenger. -Men jeg kan ikke lese uten hjelp.
Da får du "F" på denne oppgaven og gjennsitting etter timen.
Før vi begynnner, skal alle ta frem skrivebøkene
og skriv en essay om viktigheten av lekser.
Og, Miss Montgomery, jeg forventer at du holder blyanten korrekt.
Den er min.
Du skal stå i skammekroken resten av dagen. Kom igjen.
Og om ikke dere andre vil gjøre det samme,
foreslår jeg at dere slutter å måpe....
...og fortsetter å jobbe.
Han slipper ikke unna med dette.
Han har rett, Abigail. Ingen vil tro meg.
De vil tro inspektør Higgins.
Hva om du ikke er den eneste?
Hva om det er andre som er redd for å snakke, slik som du var?
-Ville ikke de ha sagt noe nå? -Det gjorde ikke du.
Jeg var skamfull. Jeg ville ikke si det til noen.
Det er neppe første gang han har gjort dette.
Det var én.
Hun tok lærerutdannelsen sammen med meg.
-Francine Fessler. -Vet du hvordan du får tak i henne?
Vi skrev til hverandre en stund da jeg først flyttet til Hope Valley.
Hun underviser her i Cape Fullerton.
Francine er veldig vakker.
Jeg trodde alltid at Higgins hadde et øye til henne.
Da synes jeg du skal besøke henne.
Se på den mannen.
Den stygge, røde pennen som retter prøver.
Vel, han er den nye læreren.
Jeg synes det er en skam at han tok jobben fra Elizabeth.
-Det er ikke hans skyld. Han ble ansatt. -Ikke forsvar ham, Lee Coulter.
Det som skjedde med Elizabeth er avskyelig. Og for å gjøre det verre,
hører jeg han gjør en forferdelig jobb.
Jeg har hørt noen si han gjør en god jobb.
Noen vet ikke hva de snakker om.
Kjære, jeg skjønner at Elizabeth er en venn av deg...
Hun er din venn også. En veldig god venn.
Ja, hun er det.
Du har rett, men dette angår ikke meg.
Alt i denne byen angår meg.
Jeg var redd du ville si det.
Jeg tror jeg skal gå bort til ham og si hva jeg mener.
Jeg vil foretrekke om du bare...
Og der går hun.
Mr. Stoneman, jeg har noe jeg vil si deg.
Jeg lytter.
Barna har kommet langt på grunn av Elizabeth Thatcher.
Hun har forvandlet dem fra usiviliserte pøbler til...
Vel... til små mennesker som det noen ganger er utholdelig å være rundt.
Men etter at du ankom, har de blitt mutte og ulykkelige, og...
Om du tror du kan få dem til å lære ved å være en slem, gammel surpomp,
da tar du feil.
Jeg fikk ikke med meg navnet ditt.
-Rosemary Coulter. -Coulter.
Jeg husker ikke det navnet fra klassen min.
Jeg har ingen barn i klassen din.
Når du har det...
...da kan vi snakke.
God kveld.
Du jobber ikke fremdeles, gjør du?
Skinners Praktiske anatomi.
En kvinne som studerer anatomi? Det var en moderne tanke.
-Får jeg? -Så klart.
Jeg ville bli lege,
men det er ikke mange skoler som aksepterer kvinner.
-Så du ville bli sykepleier i stedet? -Ligger til familien.
Min mor var sykepleier.
Hvorfor dro du vestover?
Jeg var forlovet.
Det gikk ikke.
Du får sikkert nok av tilbud om mannlig samvær.
Det er så travelt på sykestua, det er nesten ikke tid til noe annet.
Bare arbeid, ingen fritid?
Hva med deg?
Jeg hører at jernbanemenn er beryktede for å ha kvinner i hver by.
Bare rykter.
Kanskje vi to kan finne tid til hverandre en dag.
Det begynner å bli sent. Jeg må dra.
-Jeg følger deg ut. -Det er ikke nødvendig.
For å sørge for at du kommer deg trygt hjem.
Det går bra.
Jeg prøver bare å være en gentleman.
-Jeg tror ikke det funker. -Har vi et problem?
Jeg tilbød bare å følge henne hjem.
-Ikke at det angår deg. -Det gjør det faktisk.
Fordi jeg følger henne hjem.
Ja.
Det skal han.
Jeg skulle si det til deg.
Ikke la meg trenge meg på.
Du gjorde nettopp et stort feilgrep.
Det gjorde du også.
Velbekomme.
Elizabeth, så fint å se deg.
Det er så lenge siden.
I det siste brevet skrev du at du var i Hope Valley.
Og du sa du underviste i Cape Fullerton.
Jeg kunne ikke bedt om et bedre liv.
Jeg elsker elevene mine.
Jeg vet hvordan du har det.
Det virker som det er noe galt.
Noe skjedde for lenge siden.
Husker du skoleinspektøren, Thomas Higgins?
Selvfølgelig.
Han har kommet med noen anklagelser mot meg.
De er ikke sanne, men de har kostet meg stillingen min.
Hvorfor ville han gjøre noe slikt?
Jeg avviste ham.
Prøvde han seg?
Dette er ikke lett å snakke om.
Jeg tenkte bare, om noe skjedde med deg,
-eller om han oppførte seg ufint... -Det gjorde han ikke.
Faktisk har jeg kun den høyeste respekt for Mr. Higgins.
Det burde du ikke.
-Han er ikke den du tror. -Det er din mening.
Francine, om du skjuler sannheten fordi du er redd for å miste jobben...
Jeg skjuler ingenting. Jeg vet ikke hva dette handler om,
men det setter meg i en meget vanskelig situasjon.
Om du antyder at jeg har en så lav moralsk karakter
-at jeg ville bytte tjenester... -Nei, jeg antyder ingenting.
Det er jeg glad for.
Beklager at jeg ikke kan hjelpe. Jeg må komme meg av gårde.
Nei.
Francine, vær så snill.
Jeg kan ikke at tro vennen din nektet for at noe hadde skjedd.
Verre enn det.
Hun ble faktisk sint for at jeg spurte.
Hun er bare redd, Abigail.
Ærlig talt kan jeg ikke klandre henne.
Hun er redd Higgins vil avskjedige henne også.
-Vil du at jeg skal snakke med henne? -Nei takk, ikke gjør det.
Er hun redd, vil det bare gjøre det verre,
og hvem vet hva hun kan finne på å si.
Jeg aner ikke råd.
Hva om Francine var min siste sjanse?
Vi finner ut av det, det lover jeg.
Å undervise er livet mitt.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre om det taes fra meg.
Det må være andre enn Francine.
Hvor mange kvinner tok utdannelsen sammen med deg?
Minst et dusin.
-Vi begynner med dem. -Hva mener du?
Når vi kommer hjem, skriver du brev til alle kvinnene
som hadde noe med Thomas Higgins å gjøre.
Alle er redde for ham.
Det vet vi ikke før vi prøver.
Du må kjempe for det du ønsker i livet.
Det vet du.
Du har gjort det før.
-Det er ikke lett. -Jeg vet.
Men de gode nyhetene er at du ikke må kjempe alene.
Du må være Philips far.
Shane Cantrell.
-Hyggelig å møte deg. -Hyggelig.
Jeg håper alt er bra.
Philip pleier ikke å måtte sitte igjen etter skolen.
Kanskje vi skal... Vennligst.
Jeg mener ikke å være frekk, Mr. Cantrell,
men jeg tror ikke Phiilip hører til her.
Unnskyld?
Han er bak alle de andre i lesing. Han har problemer med å huske leksene.
Han henger etter de andre på sin alder.
Jeg er redd han er tungnem.
Gi ham tid. Han tar dem igjen.
Philip vil gjøre det dårlig på regionalprøven.
Og det vil trekke ned gjennomsnittet til skolen.
Jeg kan ikke la det skje.
Sier du at han ikke er velkommen på skolen lenger?
Du kan ikke skylde på gutten.
Noen barn er bare ikke født med akademiske egenskaper.
Philip vil få det bedre om han lærer seg et yrke en dag,
i stedet for å kaste bort tid på skolen.
Kanskje det er fordi han er ung,
og han har ikke gått på skolen før.
Å utvise en elev er aldri enkelt, Mr. Cantrell.
Men noen ganger er det til det beste for alle.
Å utvise? Jeg ser ikke hvordan det er til det beste for Philip.
Vær så snill, Mr. Cantrell. Ikke gjør dette vanskelligere enn det er.
Gutten min?
La oss dra.
Philip.
NORDVESTLIGE RIDENDE POLITI
Når kom du tilbake?
Sent i går kveld.
Er alt ok?
Ikke egentlig.
-Fortell. -Det er Northern Territories.
Guttene våre får virkelig gjennomgå.
-Du mener du burde være der. -Jeg kunne gjort en forskjell.
-De trenger menn med erfaring. -Mounties som deg trengs overalt,
inkludert Hope Valley.
Jeg elsker dette stedet.
-Og jeg elsker Elizabeth. -Men?
Men... jeg burde være der og kjempe.
Jeg var en mountie og vil sikkert alltid være det i hjertet.
Så jeg forstår kallet ditt.
Men jeg vet også at alle må gjøre det som er riktig for seg.
-Noe nytt om de to? -Bare dårlige nyheter.
Regnskapsføreren, AJ Foster, har forsvunnet.
En uke etter at han endret forklaring? Litt av en tilfeldighet.
Jeg ville prate ham til fornuft, men nå har han forsvunnet.
Det betyr at alle bevis mot Gowen er borte også.
Jeg gir meg ikke.
Om jeg har rett, hadde Wyatt noe med at Foster endret forklaring.
Han er den eneste med nok penger og innflytelse til det.
Miss Thatcher.
Philip.
God morgen.
God morgen, Mr. Cantrell.
-Er du ikke på vei til skolen? -Mr. Stoneman sa jeg var utvist.
Hva?
Han sa at Philip er tungnem og ikke smart nok for en ordentlig utdannelse.
Nei. Det er ikke sant.
Alle barn er annerledes. Alle lærer forskjellig.
Jeg vil på skolen og være med vennene mine, men ikke med Mr. Stoneman.
Jeg vet det, kjære, og jeg skulle ønske det var noe jeg kunne gjøre.
Vi vet det ikke er din skyld.
Kom. Mrs. Brayman vil passe på deg mens jeg er på jobb.
Elizabeth.
Jeg tenkte jeg ville finne deg her.
Går det bra?
Jeg vet i hjertet mitt at Gud ville at jeg skulle bli lærer.
Det er den jeg er.
Det er hva jeg er.
Jeg vet det.
Mr. Stoneman.
-Mr. Stoneman. -Ja?
-Kan jeg få snakke med deg. -Om hva, da?
Philip Cantrell.
-Han hører ikke til i klassen. -Om du bare kan jobbe med ham...
Han klarer ikke å følge resten av elevene.
Han fortjener skolegang.
Hvorfor er dette barnet så spesielt for deg?
De er alle spesielle for meg. Og om du bare kan ta deg tid
til å bli kjent med dem...
Du har skjemmet dem bort. Jeg liker ikke å være så direkte,
men de er en lat klasse, meget udisiplinerte.
Du tar feil. Og løsningen er ikke å utvise dem fra skolen.
Jeg underviser på min måte. Det er ingen unntak.
Det burde det være.
Og dette gjelder ikke bare Philip.
Emily. Det er ikke så farlig hvordan hun holder blyanten.
Hun må bli oppmuntret til å skrive.
Og du kan ikke ta bort friminuttet for en gutt som Robert.
Selvfølgelig vil han oppføre seg dårlig. Han må ut og løpe fra seg litt energi.
Timmy, han har akkurat kommet ut av skallet sitt,
-og pianoet hjelper ham. -Miss Thatcher, jeg har undervist
i 15 år, med suksess.
-Resultatene på prøvene er bevis på det. -Det er bedre måter å nå målene.
Må jeg minne deg om at du ikke lenger er læreren deres?
Nei, jeg skjønner det, men dette handler ikke om meg.
Det handler om dem.
Jeg bryr meg om hva som skjer med hver og en av dem.
Faktisk dreier dette seg om deg.
Du ble ansett som uskikket til å undervise.
Unnskyld meg, jeg har en time å forberede.
BUTIKK
Dette er den siste. Jeg har skrevet til alle kvinnene jeg vet
ble tilbudt lærerplass av Higgins.
Noen vil stå frem. Det må de gjøre.
-Hva om ingen gjør det? -Da skriver du flere brev.
Så mange som trengs.
Jeg bare håper jeg har råd til porto.
Det er noe som plager deg.
Jeg kan se det.
Det var mye snakk på hovedkontoret om hvordan det går i nord.
-Du tenker på Doug. -Jeg tenker på alle mennene som kjemper.
-Jeg sier en bønn for dem hver kveld. -Jeg også.
Men fra det jeg hører, vet jeg ikke om det hjelper.
Hva annet kan vi gjøre?
Det er bare det.
Hva?
Jeg må ta runden min.
Vi sees i kveld.
Trenger du hjelp?
Hvorfor ikke?
Vi har ikke blitt introdusert. Jeg er Jack Thornton.
Carson Shepherd.
Jeg hører du jobber på Abigails.
Ja, hun var snill nok til å gi meg jobb.
Jobbet ikke du for jernbanen?
Jeg går der livet fører meg.
Og livet har ført deg til å jobbe på Abigails kjøkken?
Jeg deler ikke ut kortene. Jeg bare spiller med de jeg har fått.
Det er en bra måte å se det på.
Noen ganger blir ikke livet slik du hadde trodd.
Jeg skjønner hva du mener.
Åpn øvelsesprøven.
Og begynn nå.
Kan jeg låne viskelæret ditt?
Ingen snakking.
ØVELSESPRØVE
Det er ikke sånn du skal holde blyanten.
Jeg klarer ikke å holde den ellers.
Ikke gjør det.
Hva skal til for at du skal lære?
La henne være.
Hvem sa det?
Jeg.
Miss Thatcher sier at fæle ting skjer om ikke gode mennesker gjør noe.
Det du gjør mot Emily er slemt.
Sett deg ned.
Nei. Jeg lar deg ikke gjøre dette lenger.
Kom, Emily.
Tilbake på plass.
Tilbake på plass med en gang.
Dere kommer tilbake med en gang.
La oss dra.
-Bli sittende. -La oss dra.
Dere har oppgaver å gjøre.
-Det han gjør er ikke greit. -Jeg sa, bli sittende.
-Jeg er redd. -Barn.
Vi drar ikke tilbake.
Ikke så lenge Mr. Stoneman er lærer.
Skolen er ikke gøy lenger.
Ja.
-Han er så slem mot oss. -Ja.
Hør på meg, alle sammen.
Jeg vet dette er en stor forandring for alle,
og forandring kan være skremmende.
Men dere kan ikke være hjemme fra skolen hele dagen. Skole er viktig.
Og Mr. Stoneman er læreren deres nå.
Men vi vil at du skal være læreren vår.
Jeg vet det.
Det vil jeg også.
Men jeg kan ikke.
Ikke akkurat nå.
Når da?
Forhåpentligvis snart.
Inntil da må dere være respektfulle overfor Mr. Stoneman.
Men han underviser ikke som deg.
Vi kan inngå en avtale.
Om dere fortsetter å gå på skolen,
vil jeg hjelpe dere med prøven etter skolen.
Kan Philip komme også, selv om han ikke går på skolen lenger?
Det er en god idé, Cody. Selvfølgelig kan Philip komme.
Men vi må likevel se Mr. Stoneman hver dag.
Ja, det må dere.
Og dere må oppføre dere pent.
Han lar meg ikke spille piano.
Kanskje vi kan ha en konsert i neste uke, og du kan spille for alle sammen.
Musikk er for babyer.
-Mr. Avery spiller gitar. -Er det et problem?
Nei, sir.
Kanskje Mr. Avery vil spille gitar på konserten.
-Ja. -Vær så snill?
-Vær så snill?
Ja, vær så snill?
Hva som helst for Miss Thatcher.
Timmy, hva er det?
Jeg trodde du ville bli glad for konserten.
Jeg har aldri spilt foran andre før.
Det går bra.
Alle får sceneskrekk.
Jeg tror ikke jeg klarer det.
Hva om jeg synger med deg? Vil det hjelpe?
Ok.
Da sees vi alle sammen etter skolen i morgen.
Jeg gleder meg til skolen i morgen.
Gratulerer med dagen, kjære.
Mr. Trevoy sa jeg kunne bruke saloonen til undervisning for barna.
Jeg kan hjelpe Philip. Jeg kan hjelpe alle sammen.
Det du har gjort for barna, er utrolig.
De er heldige som har en som deg, Elizabeth.
Der er ikke som å ha et klasserom, men det er noe.
Hvor mange brev skrev du?
Tjuefem.
Jeg bare håper det er noen andre som er modig nok
-til å fortelle sannheten om Higgins. -Det er det nok.
Ingen kan stoppe deg fra å gjøre det du skal.
Ikke Gowen eller Wyatt eller Higgins.
Jack.
Hva er det?
Et telegram fra hovedkvarteret.
Jeg er lei meg, Jack.
Jack.
Hva er det?
Det er Doug.
Han ble drept i kamp.
Tekst: JC Isaksen