-Tidigare i When Calls the Heart: -Möt Douglas Burke.
Jag leder dem till de norra territorierna.
Kanske skulle vi finna det lättare med en förnuftig man.
-Henry? -Nu behövs inte dina tjänster längre.
Ni kan inte göra ansträngande arbete på en tid.
Behöver du hjälp än?
Jag är din ersättare.
Varför är det nån i mitt klassrum som säger sig vara den nya läraren?
Det är inte ert klassrum, miss Thatcher, det är stadens.
Svara på min fråga.
Ett brev i era ansökningshandlingar gjorde mig uppmärksam nu,
och med tanke på innehållet var jag tvungen att ersätta er.
Vilket brev?
Enligt det här använde ni er familjs inflytande
och löftet om ekonomisk vinning för att säkra ert första undervisningsuppdrag.
Det är ett allvarligt påstående.
Men det är inte alls sant.
Jo, enligt Thomas Higgins, skolinspektören
för de västra territorierna baserad i Cape Fullerton.
Han var skolinspektör i Hamilton innan jag flyttade hit.
Då är han tydligen betrodd.
Han ljuger.
Han är en respekterad tjänsteman
så ni får förlåta mig om jag litar mer på hans ord än ert.
Om ni ursäktar mig.
Det här är inte över.
Detta är lågt, även för Henry Gowen.
Slår vad om att järnvägen ligger bakom.
Ray Wyatt är inte van att någon säger vad han ska göra.
Det är ingen tvekan om att Gowen är mutad av mr Wyatt.
Allt prat om att utöka skolan, men han ville slippa mig hela tiden.
Brevet är en förfalskning.
Vi ska bevisa det. Du kommer att vara tillbaka i ditt klassrum snart.
Det är ingen förfalskning.
Jag känner Thomas Higgins.
Du skulle aldrig muta någon.
Det gjorde jag inte.
Men när mamma hörde att Higgins skickade mig västerut
försökte hon använda inflytande och pengar för att hålla mig i Hamilton.
-Du tog ju inte jobbet i Hamilton. -Nej. Jag sa nej, för att komma hit.
Så varför skrev Higgins brevet?
-Hämnd. -Hämnd?
För vadå?
När jag träffade Thomas Higgins så gjorde han...närmanden.
Åh, Elizabeth.
-Jag avvisade honom. -Självklart.
-Det gjorde honom arg. -Jag insåg aldrig hur arg han blev.
Han måste ha skrivit brevet så snart jag började arbeta här.
-Så du visste inte om det här förrän nu? -Nej.
Men nu när det där brevet har dykt upp...
...kan jag inte undervisa längre.
Inte i Hope Valley, inte någonstans.
Då får du besöka mr Thomas Higgins och få honom att berätta sanningen.
Jag måste ta med Tates till Union City för rättegång.
De har flytt förut, jag kan inte riskera något.
Men vi reser till Cape Fullerton när jag kommit tillbaka.
Det är snällt av dig, men jag måste resa dit så fort jag kan.
-Jag är tillbaka slutet av veckan. -Det gäller mitt rykte och min karriär.
Mina elever är för viktiga för mig.
Det kan inte vänta.
Jag följer med dig.
-Abigail, du behöver inte. -Jo, det gör jag visst.
-Jag vill inte att du ska resa ensam. -Men Cody och caféet, då?
Clara kan passa Cody och Carson kan ta hand om caféet.
Vi är inte borta länge.
Ursäkta mig.
Jag är orolig för dig.
Var inte det.
Är du säker på att jag inte behöver följa med?
Jag är säker på det.
Få se. Mr Cantrell?
Kan du läsa upp gårdagskvällens läxa från lektionen igår?
-Ska jag läsa upp läxorna? -Ja.
Jag antar att du minns lektionen?
Miss Thatcher har aldrig bett oss memorera våra lektioner förut.
Så olyckligt.
Från och med nu, när jag ger er en uppgift,
förväntar jag mig att ni är redo för recitation, nästa morgon. Är det klart?
-Vad är recitation? -Det betyder att du måste kunna det helt.
Inget prat om man inte är tilltalad, unge man.
Vi har mycket arbete att göra som förberedelse för regionala prov.
Så öppna era läseböcker på kapitel sju och...
Ja, miss...
...Weise?
Jag behöver inte provtagning. Jag är ju inte sjuk.
Det räcker.
Tysta.
Och inga leksaker i mitt klassrum.
-Brownie är ingen leksak. Ge mig den. -Efter skolan.
Och om jag ser den i mitt klassrum igen får du stå i skamvrån resten av dagen.
Har du förstått, miss Weise?
Bra. Öppna era läseböcker på kapitel sju och...
Ja, mr Cantrell?
Jag glömde min bok.
Då får du en anmärkning för att du var oförberedd.
Jag förväntar mig mer av dig i framtiden, mr Cantrell.
Men han är ny.
Vill du också ha en anmärkning?
-Nej. -Gör då som du är tillsagd.
-Det får en att undra, eller hur? -Vadå?
Att Gowen alltid klarar sig undan.
Bevisen mot honom var solida tills revisorn som skulle vittna mot honom...
...ändrade sitt vittnesmål.
Märkligare saker har hänt.
Det måste ha kostat på att få det att hända.
Men det jag inte förstår är hur Gowen fick tag i så mycket pengar.
Bill, jag vet att ni två har ett förflutet,
men du behöver glömma detta nu.
-Affärerna kommer först. -Vad försöker du säga?
Nu när Henry Gowen är tillbaka som borgmästare här
vill jag att du ska prata med honom.
Okej då.
Om det gör dig glad kan jag rensa luften med Gowen.
Bra. Jag har inte råd att ha ont blod mellan er två.
Och för att tacka dig lägger jag en bonus i din lönecheck denna vecka.
En stor bonus då.
Jag lovar att jag ska ta hand om saken personligen.
Tack igen för att ni uppmärksammade mig.
Ibland undrar jag hur du kan sova om natten.
Jag antar att du är här för att prata om miss Thatcher.
Du hade inte rätt att sparka henne, det vet du.
Jag hade all rätt.
Bevisen visade tydligt att hon inte passar för att undervisa.
Det brevet är inget bevis. Det är ett falskt påstående.
Jag förstår. Som det falska påståendet som fick mig avstängd som borgmästare?
Jag antar att kriterierna är olika när personen som är under luppen
är ens käresta.
Mitt förhållande till Elizabeth har inget att göra med det.
-Varför är du så arg, då? -Du och jag vet att järnvägen
vill få bort henne för att hon hade mod att trotsa dem.
Hon har inte gjort något för att förtjäna detta.
Men folk får ju inte alltid det som de förtjänar, eller hur, Jack?
Hon måste bara lära sig det.
Kära Elizabeth, jag hörde just nyheterna.
Du ska veta att du har mitt fulla stöd och mina sympatier.
Det är mycket snällt av dig, Rosemary. Tack så mycket.
Du är en underbar lärare.
Jag kan inte tro att nåt sånt kunde hända dig.
-Inte jag heller, för att vara ärlig. -Du vet...
...det hände mig en gång då jag var på Broadway.
Jag provspelade för pjäsen The Heiress och regissören var...
...chockerande djärv.
-Vad gjorde du? -Jag sa det till hans fru.
Det satte stopp för det, då och där.
Fick du rollen?
Himmel, nej. Pjäsen lades ner.
För hans kära fru var faktiskt en arvtagare.
Hon finansierade hela produktionen.
Så vad hände med regissören?
Jag hörde att han blev städförsäljare. Och han tappade ett, på sin fot.
Han miste en tå.
Märk mina ord.
Den där hemska gamla mr Higgins kommer att sälja städ så här års nästa år.
Jag hoppas att han förlorar en fot.
Kom in.
-Jag hoppas att jag inte stör. -Nej, inte alls.
Jag vet vad som hände. Den som skrev dessa lögner
-får inte komma undan med detta. -Jag kunde inte hålla med dig mer.
Det är väldigt modigt av dig att kämpa för detta.
-Hallå. -Kom in.
Det är rena Grand Central Station här ikväll.
Vi kom bara för att ge dig några kakor till din resa imorgon.
Oj, tack. Det var väldigt omtänksamt av er.
Åh, den där hemska skolinspektören. Det här är bara helt otänkbart.
Du får göra vad som krävs för att rentvå ditt rykte, kära du.
Barnen här behöver dig.
Det gör de verkligen.
Jag behöver dem också.
Får jag bara säga...
...att jag har sån tur att ha vänner som er.
Vi är inte bara vänner.
Vi är en familj här.
-Henry? -Bill.
Vi tar ett glas nu.
-Jag dricker bara med vänner. -Då måste du vara ganska törstig.
Vad vill du?
Jag vill ha vapenvila, för stadens skull.
Järnvägen är här nu, så vi måste arbeta tillsammans.
Jag trodde inte att du skulle böja knä för vem som helst.
Wyatt måste betala dig en stor summa.
Nog inte lika mycket som han betalar dig.
Du har ett lustigt sätt att försöka få vänner.
Jag sa inte att jag vill bli en vän.
Jag vill bara inte bråka mer.
Jag antar att det kunde ligga i vårt gemensamma intresse
att glömma våra meningsskiljaktigheter.
Ja, det skulle det.
Åtminstone just nu.
ÖPPET
STÄNGT
Vad är problemet?
Jag hatar matte.
Jag gillade det inte heller.
Vad arbetar du med?
Nians tabell.
Mr Stoneman sa att vi måste veta allting utantill, i morgon.
Låt mig visa dig ett knep som min mamma lärde mig.
Sprid ut dina fingrar, så här.
-Vilket är ditt första tal? -Fyra gånger nio.
Okej. Håll ner ditt fjärde finger, precis så.
Hur många fingrar är det till vänster?
-Tre. -Och hur många fingrar har du till höger?
-Sex. -Sätt ihop dem.
Tre och sex.
Trettiosex.
Det stämmer.
-Testa med en annan. -Nio gånger två.
Ett, åtta. Arton.
Cody.
Se till att lyssna på Clara, be böner före sänggåendet,
och glöm inte att mata Dasher.
-Jag lovar. -Jag kommer att sakna dig.
Samma här.
Är du klar?
Ja.
När kommer du tillbaka till skolan, miss Thatcher?
Så snart som jag bara kan.
Mr Stoneman är elak.
-Han är säkert inte så hemsk som du tror. -Jo, det är han.
Varför måste ni alls resa iväg?
Någon har ljugit om mig. Jag måste få honom att ta tillbaka det.
Det är som vår samhällslektion från förra veckan. Minns du den?
Dåliga saker händer om bra människor inte gör något.
Just det.
Och jag tänker göra något nu.
Elizabeth.
-Jag tar väskan. -Tack.
SHERRINGTON DILIGENS
-Ge mig den. -Nej, jag klarar det.
-Jag försökte bara vara vänlig. -Som du är mot Henry Gowen?
Vad pratar du om?
Jag såg er skaka hand i går, som om ingenting hade hänt.
Hur kan du vara vänlig mot honom efter allt han gjorde?
-Jag har mina skäl. -Jag hoppas det.
-Jag borde ha följt med dig. -Jag klarar mig.
-Jag är här när du är tillbaka. -Det gör det hela lättare.
Vi behöver en full omfördelning av män till de nordliga positionerna.
Minst fem divisioner, för att ta dem till Fort Winston.
Gordon Harvey.
-Ja. -Jag har min...
-Trevligt att se dig. -Detsamma.
-Vad för dig hit? -En fångtransport.
Säg mig, vad har ni hört från de norra territorierna?
Inget bra. Våra män har verkligen en kamp att utkämpa där nu.
Jag får nog se detta själv tillräckligt snart.
-Har Collins överfört dig dit? -Han letar efter fler frivilliga.
Så många han kan få. Vi miste en trupp i ett bakhåll, i förra veckan.
Det är ett fullskaligt krig.
Ja... Lycka till då.
Tack. Jag kommer att behöva det.
-Sir. -Jack.
Det går visst inte så bra norrut.
Det är en underdrift. Sanningen att säga är vi numerärt underlägsna två mot en.
Männen gör sitt bästa, men det är lovlig tid där,
och de kriminella gängen är mer välorganiserade än vi.
De sprider sig snabbare än ogräs.
Några nyheter om korpral Burke?
Han förlorade några män i ett revirkrig,
och en mor och hennes två söner hamnade i korselden.
Tyvärr kunde inte Doug rädda alla.
Det var tråkigt att höra det.
Det hade varit bra om Doug hade haft lika mycket erfarenhet som mod.
Bra gjort med bröderna Tate.
God morgon.
-Ledsen att ni fick vänta, miss...? -Thatcher.
Jag trodde ni kom ihåg mig.
Självklart.
Hur går det i...?
Förlåt, jag har glömt namnet.
Hope Valley.
-Det hette Coal Valley förut. -Nå...
...vad kan jag göra för er?
Ta tillbaka det ni skrev i brevet.
Och jag som hoppades på en artighetsvisit.
Ni vet lika bra som jag att det ni skrev inte är sant.
Jag erbjöd er aldrig en muta.
-Det är inte så jag minns det. -Låt mig uppdatera ert minne då.
Jag avvisade era närmanden och ni beslöt att smutskasta mitt namn.
-Det är inte vad som hände. -Jo.
Jag kräver att ni tar tillbaka och säger sanningen.
Kräver ni detta?
-Ni är i inte i stånd att kräva något. -Jag vill gärna höra
-vad era chefer har att säga. -Vem tror ni att de kommer att tro på?
En småstadslärare med en anmärkning?
Eller nån med mina referenser och mitt rykte?
Det blir ert ord mot mitt.
Jag ber om ursäkt...
...om jag har varit för hård.
Jag godtar er ursäkt.
-Så om ni ursäktar mig. -Förstår ni inte?
Jag förlorade min lärartjänst på grund av det ni skrev.
Undervisning betyder allt för mig.
Nu förstår jag.
Med det sagt, jag...
Jag kan nog överväga det.
Tack, mr Higgins.
Om...ni tänker om vad gäller era känslor mot mig,
så kanske jag kan få brevet att försvinna helt.
Jag tycker bara synd om er.
Och jag tycker synd om er.
Rasten är slut.
Alla sätter sig.
Alla sätter sig ner, nu.
Mr Lawson, sluta spela piano.
-Jag sa att... -Bakom dig.
Nog, sa jag!
Sätt er ner nu!
Ni är ju så bestämda att få slösa bort er tid,
så det blir inga fler raster under resten av veckan.
-Är det förstått? -Ja, mr Stoneman.
Mr Cantrell, varför har du inte lämnat in din läxuppgift?
Miss Thatcher sa att om jag inte hann läsa klart
så behövde jag inte svara på instuderingsfrågorna.
Miss Thatcher är inte längre din lärare.
Men jag kan inte läsa utan hjälp.
Då får du ett F för läxan, och måste stanna kvar efter lektionen.
Innan vi börjar vill jag att ni tar fram era skrivböcker,
och skriver en uppsats om hur viktigt det är med läxor.
Miss Montgomery, jag förväntar mig att du ska hålla pennan rätt.
Den är ju min!
Du får stå i skamvrån, resten av dagen. Gå dit nu.
Och om inte resten av er vill stå där med honom
föreslår jag att ni slutar glo...
...och börjar jobba igen.
Vi låter inte honom komma undan.
Han har rätt, Abigail. Ingen kommer att tro på mig.
De kommer bara att tro på inspektör Higgins.
Tänk om du inte är den enda?
Tänk om det finns någon mer som är rädd för att säga ifrån, som du var?
-Hade hon inte sagt något nu? -Du gjorde ju inte det förut.
Jag skämdes. Jag ville inte berätta det för någon.
Det var inte första gången han gjorde så.
Det fanns ju någon.
Hon gick utbildningen ihop med mig.
-Francine Fessler. -Vet du hur man kan nå henne?
Vi skrev ju till varandra ett tag, när jag flyttade till Hope Valley.
Och hon undervisar här, i Cape Fullerton.
Francine är mycket vacker.
Jag tänkte jämt att Higgins nog var intresserad.
Då borde du nog besöka henne.
Titta på den mannen.
Hans otäcka röda penna som betygsätter.
Ja, han är ju den nya läraren.
Jag tycker att det är en skam att han tog Elizabeths jobb.
-Inte hans fel. Gowen anställde honom. -Försvara honom inte, Lee Coulter.
Det som har hänt Elizabeth är avskyvärt. Och för att göra saker värre
har jag hört att han gör ett uselt jobb.
Jag har hört några säga att han gör ett bra jobb.
Vissa människor vet inte vad de pratar om.
Älskling, jag vet att Elizabeth är en vän till dig...
Hon är din vän också. En mycket god vän.
Ja. Det är hon.
Du har rätt, men det här har inte jag att göra med.
Jag har att göra med allt i den här staden.
Jag var rädd att du skulle säga det.
Faktum är att jag nog ska gå fram och ge mannen en utskällning.
Jag skulle verkligen föredra om du satt...
Och där går hon.
Mr Stoneman, jag har något att säga er.
Jag lyssnar.
Barnen har kommit långt tack vare Elizabeth Thatcher.
Hon har förvandlat dem från kladdiga, ociviliserade små rackare, till...
Nåväl. Till små människor som då och då är rätt tolerabla att vara i närheten av.
Men sedan ni kom hit har de blivit ganska trumpna och olyckliga och...
Om ni tror att ni kan få dem att lära sig genom att vara en elak surpuppa
då har ni misstagit er helt.
Jag tror inte att jag hörde namnet.
-Rosemary Coulter. -Coulter.
Jag minns ingen elev med det namnet i min klass.
Jag har faktiskt ingen elev i er klass.
När ni har det...
...då kan vi prata.
God kväll.
Du jobbar väl inte fortfarande?
Skinners Praktisk anatomi.
En kvinna som studerar anatomi? Det var en modern tanke.
-Får jag? -Självklart.
Jag ville faktiskt bli läkare,
men det är få utbildningar som accepterar kvinnor.
-Så du beslöt att bli sjuksköterska? -Det går i familjen.
Mamma var sjuksköterska.
Vad förde dig västerut?
Jag var förlovad.
Det fungerade inte.
Jag är säker på att du inte saknar manligt sällskap.
Jag är så upptagen i sjukstugan, det finns nästan inte tid för annat.
Så arbete och inget skoj?
Du då?
Järnvägens män är ökända för att ha en kvinna i varje stad.
Tänk vilka saker folk säger.
Men kanske du och jag kan finna lite tid att umgås tillsammans.
Det börjar bli sent. Jag borde gå hem.
-Jag följer dig. -Det är verkligen inte nödvändigt.
Jag vill bara se att du kommer hem säkert.
Jag klarar mig.
Jag försöker bara vara en gentleman.
-Jag vet inte om det framgår. -Är det något problem här?
Jag erbjöd mig att följa den unga damen hem.
-Inte för att du har med det att göra. -Jo, faktiskt.
Eftersom jag ska följa henne.
Det ska han göra.
Jag tänkte säga det.
Låt inte mig störa då.
Du begick ett mycket stort misstag.
Det gjorde du med.
För all del.
Elizabeth, så trevligt att se dig.
Det är alltför längesen.
I ditt sista brev skrev du att du bor i Hope Valley.
Du skrev att du undervisar här, i Cape Fullerton.
Jag kan inte önska ett bättre liv.
Jag älskar mina elever.
Jag vet hur du känner.
Men det verkar som om något är fel.
Något hände, för länge sedan.
Kommer du ihåg inspektör Thomas Higgins?
Självklart.
Han har riktat några anklagelser mot mig.
De är inte sanna, men de har kostat mig min lärartjänst.
Varför skulle han göra något sånt?
Jag avvisade hans närmanden.
Gjorde han närmanden?
Det här är inte lätt att prata om.
Jag tänkte bara att om någonting någonsin hände dig
-eller om han har betett sig illa... -Det har han inte gjort.
Jag känner faktiskt stor respekt för mr Higgins.
Det borde du inte.
-Han är inte den man tror. -Det är ju din åsikt.
Francine, om du döljer sanningen för att du är rädd att förlora jobbet...
Jag döljer inget. Jag vet inte vad det här handlar om,
men det sätter mig i en mycket obekväm sits.
Om du antyder att jag har så låg moral
-att jag byter tjänster... -Nej, jag menar inte att antyda något.
Det gläder mig.
Jag kan tyvärr inte hjälpa dig. Jag måste gå nu.
Snälla.
Jag kan inte tro att din vän nekade att nånting nånsin hände.
Värre än så.
Hon blev faktiskt arg när jag frågade.
Hon är bara rädd, Abigail. Ärligt talat kan jag inte klandra henne.
Hon är orolig att Higgins ska få henne sparkad med.
-Ska jag prata med henne? -Nej. Tack, men snälla, gör det inte.
Är hon rädd, gör det bara saken svårare och vem vet vad hon kan säga.
Vad ska jag göra nu?
Tänk om Francine var min sista chans?
Vi löser detta, jag lovar.
Undervisning är mitt liv.
Jag vet inte vad jag ska göra utan det.
Det måste finnas andra, förutom Francine.
Hur många kvinnor gick utbildningen med dig?
Minst ett dussin.
-Vi börjar med dem. -Vad menar du?
När vi kommer hem skriver du brev till varje kvinna
som hade något att göra med Thomas Higgins.
Alla är rädda för honom.
Vi vet inget mer om vi inte försöker.
Du måste slåss för det du vill ha i livet.
Du vet det.
Du har gjort så förr.
-Det är inte så lätt. -Jag vet.
Men den goda nyheten är att du inte behöver kämpa ensam.
Ni måste vara Philips far.
Shane Cantrell.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Jag hoppas att allt är bra?
Philip brukar inte behöva stanna här efter skolan.
Jo.
Kanske vi borde gå... Följ med här.
Jag vill inte låta hård, mr Cantrell.
Men jag tror inte att Philip hör hemma här.
Ursäkta mig?
Han är efter i sin läsning. Har problem med att memorera lektioner.
Han kan inte hålla jämna steg med de andra barnen i hans ålder.
Jag är rädd att han är lite trögfattad.
Ge honom tid. Han kommer ikapp.
Philip kommer att göra dåligt ifrån sig vid de regionala proven.
Det kommer att dra ner skolans genomsnittliga resultat.
Jag kan inte låta det hända.
Menar ni att han inte är välkommen i skolan längre?
Men ni kan inte klandra pojken.
Vissa barn är helt enkelt inte födda med en förmåga för studier.
Philip skulle få det mycket bättre om han lär sig ett yrke sedan
än att han slösar bort sin tid i skolan.
Kanske det är för att han är liten och inte har fått mycket formell utbildning.
Att relegera en elev är aldrig lätt.
Men ibland är det för allas bästa.
Relegera? Jag ser inte hur det skulle vara det bästa för Philip?
Snälla. Gör inte detta svårare än det redan är.
Min son?
Kom så går vi.
Philip.
NORDVÄSTRA RIDANDE POLISENS REGIONALKONTOR
När kom du tillbaka?
Sent igår kväll.
Är allting bra?
Inte direkt.
-Berätta. -Det är de norra territorierna.
Våra män får verkligen stryk där.
-Så du känner att du borde vara där. -Jag kunde hjälpa dem.
-De behöver män med erfarenhet. -Poliser som du behövs överallt.
Även i Hope Valley.
Jag älskar den här platsen.
-Och jag älskar Elizabeth. -Men?
Men...jag borde vara där uppe nu och utkämpa en god kamp.
Jag var en ridande polis, och kommer att förbli det i hjärtat.
Så jag förstår din pliktkänsla.
Men jag vet att varje man måste svara på det på egen hand.
-Några nyheter om de där två? -Bara dåliga.
Revisorn AJ Foster har gått upp i rök.
En vecka efter att ha ändrat vittnesmålet? Vilket sammanträffande.
Jag skulle försöka tala förnuft med honom, men nu är han borta.
Vilket innebär att bevisen mot Gowen också är borta.
Jag ger inte upp det här.
Har jag rätt hade Wyatt nåt att göra med att Foster ändrade sig.
Han är den ende med nog pengar och inflytande att göra det.
Miss Thatcher.
Philip!
God morgon.
God morgon, mr Cantrell.
-Varför är du inte på väg till skolan? -Mr Stoneman sa att jag har relegerats.
Vadå för något?
Han sa att Philip är trög. Han var inte smart nog för en riktig utbildning.
Nej. Det stämmer inte alls.
Alla barn är olika. Alla barn lär sig olika.
Jag vill gå i skolan och vara med mina vänner, men inte med mr Stoneman.
Jag vet det, raring, och jag önskar att jag kunde göra något nu.
Vi vet, felet är inte ert.
Kom nu. Mrs Brayman får passa dig medan jag arbetar.
Jag trodde nog jag kunde hitta dig här.
Är allting bra?
Jag vet ju i mitt hjärta att Gud menade att jag ska vara lärare.
Det är den jag är, i min själ.
Det är därför jag finns.
Jag vet det.
-Mr Stoneman. -Ja?
-Om jag kunde få tala med er. -Om vadå?
Philip Cantrell.
-Han hör inte hemma i klassen. -Om ni arbetade mer med honom...
Han är oförmögen att hålla jämna steg med övriga elever.
Han förtjänar en utbildning.
Varför är just det här barnet så speciellt för er?
Allihop är speciella för mig. Om ni bara tog er tid
att lära känna dem, som jag gör...
Ni har klemat bort dem. Jag hatar att vara så rättfram,
men de är en lat grupp, och mycket odisciplinerade.
Ni har fel. Lösningen är inte att relegera dem från skolan.
Jag undervisar elever på mitt sätt. Utan något undantag.
Det borde finnas det. Och det handlar inte bara om Philip.
Som Emily. Det kvittar ju hur hon håller sin penna.
Hon borde uppmuntras att skriva mer.
Och ni kan inte ta bort rasterna från en pojke som Robert.
Självklart kommer han att bete sig illa.
Han behöver komma ut och springa av sig all energi.
Timmy har precis börjat komma ut ur sitt skal nu
-och pianot hjälper honom. -Miss Thatcher, jag har undervisat
i 15 år, med stor framgång.
-Provresultaten är ett bevis på det. -Det finns bättre sätt att uppnå dem.
Får jag påminna er att ni inte längre är deras lärare?
Nej, jag förstår det, men det handlar inte om mig.
Det handlar om dem.
Jag bryr mig om vad som händer var och en av dem.
Jo, allt det här handlar bara om er.
Det var ni som ansågs olämplig att undervisa.
Om ni ursäktar så har jag en lektion att förbereda.
HANDELSBOD
Det var det sista. Jag har skrivit till alla jag känner
som erbjudits en lärartjänst av Higgins.
Någon kommer att berätta. Någon måste göra det.
-Tänk om ingen gör det? -Då får du skriva fler brev.
Så många som krävs.
Jag hoppas att jag har råd med portona.
Någonting stör dig.
Jag märker det.
Det talades mycket på huvudkontoret om vad som händer i norr.
-Du är orolig för Doug. -Jag är orolig för alla män som kämpar.
-Jag ber för dem varje kväll. -Jag också.
Men av vad jag hört är jag inte säker på om bönerna räcker till.
Vad mer kan vi göra?
Det är just det.
Vad är det?
Jag måste gå mina rundor.
Vi ses ikväll.
Behöver du hjälp?
Varför inte?
Vi har inte hälsat.
Jack Thornton.
Carson Shepherd.
Du jobbar visst hos Abigail nu.
Ja, hon var vänlig nog att ge mig jobbet.
Arbetade du inte för järnvägen förut?
Jag går dit livet leder mig.
Och livet tar dig till att arbeta i Abigails kök?
Jag ger inte korten. Jag spelar bara de jag får.
Ja, det är ett bra sätt att se det.
Ibland blir inte livet som man trodde att det skulle.
Jag vet vad du menar.
Öppna era övningsprov.
Och börja nu.
Kan jag låna suddgummit?
Inget pratande.
ÖVNINGSPROV
Det är inte så man håller en penna.
Jag kan inte hålla den annorlunda.
Sluta göra så där.
Vad krävs det för att du ska lära dig?
Lämna henne ifred.
Vem sa det?
Det var jag.
Miss Thatcher sa att dåliga saker händer om bra människor inte gör något.
Det du gör mot Emily är dåligt.
Sätt dig ner nu.
Nej. Jag låter dig inte göra så här mot henne fler gånger.
Kom, Emily.
Gå till era platser.
Gå till era platser nu.
Ni kommer tillbaka nu och sätter er ner.
Vi går.
-Sätt er ner. -Vi går härifrån.
Ni har arbete att göra.
-Det han gör är inte rätt. -Jag sa att ni ska sätta er ner nu!
-Jag blir rädd. -Barn.
Vi går inte tillbaka.
Inte så länge mr Stoneman är vår lärare.
Skolan är inte rolig längre.
Precis.
-Han är så elak mot oss. -Ja.
Lyssna på mig, alla, snälla.
Det här är en mycket stor förändring för er alla.
Förändringar kan vara läskiga.
Men ni kan inte bara stanna hemma hela dagen. Utbildning är viktigt.
Vare sig ni gillar det eller inte är mr Stoneman er lärare.
Men vi vill att du ska vara vår lärare.
Jag vet att ni gör det.
Jag vill också det.
Men jag kan inte vara det.
Åtminstone inte just nu.
När då?
Förhoppningsvis snart.
Till dess vill jag att ni alla ska vara mycket respektfulla mot mr Stoneman.
Men han undervisar inte alls som du gör.
Vi kan säga så här.
Om alla fortsätter att gå i skolan nu
så kan jag undervisa er inför ert prov, efter skolan.
Får Philip också komma, trots att han inte går i skolan längre?
Det är en jättebra idé, Cody. Självklart får Philip komma hit.
Men vi måste fortfarande träffa mr Stoneman varje dag.
Ja, det måste ni.
Och jag vill att ni ska uppföra er så väl ni bara kan.
Han låter mig inte ens spela piano.
Kanske vi kan ha ett framträdande nästa vecka, där du kan spela piano för alla.
Musik är för småbarn.
-Mr Avery spelar gitarr. -Har du något problem med det?
Nej, sir.
Kanske att mr Avery vill spela gitarr vid framträdandet.
-Ja. -Snälla?
Allt för miss Thatcher.
Timmy, vad är fel?
Jag trodde att du skulle vilja framträda.
Jag har aldrig spelat inför en publik förut.
Det är ingen fara.
Alla får scenskräck.
Jag klarar nog inte av det.
Men om jag sjunger när du spelar då? Skulle det göra det lättare?
Okej då.
Då ses vi allihop efter skolan i morgon.
Jag längtar tills i morgon.
Grattis på födelsedagen.
Mr Trevoy sa att jag kan ha saloonen efter skolan för att undervisa barnen.
Jag kan hjälpa Philip.
Jag kan hjälpa alla.
Det du har gjort med barnen här, det är speciellt.
De har tur som har någon som du i sina liv.
Det är inte detsamma som att vara ansvarig i klassrummet, men det är alltid något.
Hur många brev skrev du?
Tjugofem.
Jag hoppas att det finns nån mer som är modig nog
-att säga sanningen om Thomas Higgins. -Det finns det.
Ingen kan stoppa dig från att göra vad du var ämnad för.
Inte Gowen, Wyatt eller Higgins.
Jack.
Vad är det?
Ett telegram kom från polisens huvudkontor.
Jag beklagar.
Vad är fel?
Det är Doug.
Han dödades i tjänsten.
Undertexter: Marie Åkerlund