]Tidigare i When Calls the Heart:
-Vill du gifta dig med mig? -Ja
-Du får tillbaka ditt lärarjobb. -AJ Foster har försvunnit.
Det måste ha varit dyrt.
Du blir sheriff medan jag är borta.
Dickens skrev: "Det var den allra bästa av tider och det var den allra värsta."
För mig...
...är det den allra bästa av tider.
Jag är kär och förlovad med den härligaste mannen på Jorden.
Ändå är det den allra värsta av tider.
Jack åkte för två veckar sedan.
Han är långt borta och jag vet inte om...
Jag vet inte när han kommer hem.
-Vet du verkligen vad du gör? -Inte direkt.
Jag skämtar, chefen.
-Jag vet mycket om spisar. -Om den börjar brinna
och stället brinner ner ska jag jaga dig.
-Det ska jag komma ihåg. -Kalla mig inte chefen.
Abigail är din chef. Jag är bara tyst delägare.
Tyst? Det har jag inte märkt.
Din järnvägskompis behöver lära sig lite hyfs.
Jag ger honom växeln. Vad åt han?
Rostat bröd och en kaffe, lyxliraren.
-Var är Frank? -Elk Flats.
En väns dotter gifter sig och han viger dem.
Jag hoppas att han klippte sig.
Här är din växel. Glöm inte dricks.
När du har lekt färdigt vill mr Wyatt att vi rider ut
-och föser bort folk från spåret. -Igen?
-Vi hittade ingen förra gången. -Är du missnöjd? Prata med honom.
Har du sett Elizabeth idag? Hon brukar komma vid den här tiden.
Jag såg henne tidigare i morse. Hon red bort mot kullarna.
Elizabeth!
-God morgon, Abigail. Tack. -Du åt inte frukost hos oss.
Nuförtiden behöver jag alla kunder jag kan få.
Jag vaknade tidigt och red till Jacks mark.
Jag har hittat ett bra läge för en trädgård.
Det blir ett vackert hem.
Jag vill ha en lada norrut, vid stängslet, med massor av plats för höns.
Jag saknar honom otroligt mycket.
Jag försöker att inte oroa mig och bara tänka på vår framtid, men...
Men det är svårt, jag vet.
Han borde ha hört av sig, men jag har inte fått några brev.
Det kanske kommer idag.
Jag vill bara veta att han mår bra.
Han är på en farlig plats och gör ett farligt jobb.
Jack lovade att komma hem.
-Det gjorde han. -Ja.
Detta är hans löfte. Det måste du komma ihåg.
God morgon.
-God morgon, Robert. -Hej.
-God morgon, Cody. -God morgon.
God morgon, Opal.
-Brownie ville inte vakna i morse. -Vad skönt att han följde med ändå.
God morgon till våra nya elever.
Välkomna, jag heter miss Thatcher.
Kallar du detta en skola?
Ja, det gör vi.
-Vad ska vi kalla dig? -Chad Wyatt.
Detta är min bror, Earl.
Är ni släkt med mr Wyatt som jobbar för järnvägen?
Han är vår farbror, men vår pappa jobbar också för dem.
-Följde er mamma er till skolan? -Vår mamma är död.
Jag beklagar.
Det gör alla.
Ska vi gå in och hitta platser till er?
God morgon. Hur mår du, min kära man?
-Jag har tappat rösten. -Vad sa du?
Jag har tappat rösten.
Jag hörde dig inte. Har du tappat rösten?
Herregud. Okej.
Det låter som att du har strupkatarr och jag vet precis vad du behöver.
Lite av mitt speciella örtte och ordentligt med vila.
Du går inte till jobbet idag. Varför det?
Du ska fånga en stor fisk idag? Nej.
Du ska såga något. Du... Men har du inte arbetare som gör det?
Har du ont i huvudet också? Nej. Du...
Ditt hår? Du ska klippa dig.
Nej. Du...
Du måste jobba, eftersom du är chef för sågverket.
Kan du inte stanna hemma då?
Okej då. Om du verkligen måste gå till jobbet, då följer jag med.
Ge mig inte den där blicken.
Jag är din fru. Jag vet exakt vad du tänker.
Jag pratar åt dig och ser till att du tar hand om dig själv.
Säg inte emot. Jag accepterar inte ett nej,
även om du hade kunnat prata, vilket du inte kan.
Låt mig göra lite te.
Spisen verkar fungera.
Tacka Gud för små mirakel.
Vart tog våra frukostkunder vägen?
Vet du inte? Ray Wyatt har öppnat en matsal vid spåret.
-Har han? -Jag hörde det.
Hans män tjänar tid på att äta där istället för att åka in till staden.
Kanske det, men vår mat är godare.
De har inget val. Han tvingar dem att äta där.
Det gick bra innan järnvägsarbetarna kom.
Vi klarar oss utan dem.
Är det något annat jag borde veta?
Vissa av invånarna äter också där.
Det är öppet för alla och han har billigare mat.
Han försöker medvetet stjäla mina kunder.
Det kommer att gå bättre. Vänta bara.
Jag är inte orolig.
Tills dess kan vi spara in lite. Vi kan lägga mer vatten i soppan,
färre äpplen i pajerna och skiva köttet tunnare.
-Det finns ett annat sätt. -Vad menar du?
-Avskeda mig. -Aldrig.
När du anställde mig hade ni mer att göra än nu.
Det kommer att hända igen.
-Det tar bara lite tid. -Du förlorar pengar varje dag.
Tack för erbjudandet...
...men jag anställde dig både för din skull och för min skull.
Det har inte förändrats.
Och vi har inte bara en arbetsrelation.
Vi är vänner.
Okej. Vad sägs om detta? Sänk min lön tills affärerna går bättre.
Nej, du har kvar din lön.
Slutdiskuterat. Jag vill inte höra mer om det.
-Du är en tuff förhandlare. -Ja, det är jag.
Nu ska vi se hur tunt vi kan skiva steken.
Ge tillbaka honom. Brownie vill inte leka med dig.
Ta honom då.
-Vad händer här? -De vill inte ge tillbaka Brownie.
-Ge henne björnen. -Vad händer annars?
-Jag säger till miss Thatcher. -Ska du skvallra som en liten gnällspik?
Ge tillbaka den.
-Släpp! -Släpp själv, Guldlock!
-Brownie! -Titta vad du gjorde.
Det var du som gjorde det.
Brownie.
Sluta!
Lägg av.
-Titta vad de gjorde med Brownie. -Åh, Opal.
Jag ska laga honom. Gå in så länge.
Låt mig titta.
Jag mår bra.
-Han började. -Det räcker.
In med er, allihopa.
Du bestämmer inte över mig.
Jo, så länge jag är din lärare. In med dig nu.
Jag har ont i magen.
Det gör ont. Jag borde gå till sjuksköterskan.
Du mådde bra för tio minuter sedan.
Jag borde säga till min farbror att jag inte fick gå.
Okej, gå till syster Carter.
Men jag ska prata med din farbror efter skolan.
Gör du det.
Där är Abigails nya kock.
-Han är... -Stilig.
Det sa jag inte.
Tycker du inte att han är det?
-Det sa jag inte heller. -Vad säger du då?
-God eftermiddag, mr Shepherd. -God eftermiddag, mina damer.
Vill ni smaka på våra nya specialrätter?
God mat till bra priser.
Lasagne ikväll och köttfärslimpa imorgon.
Jag älskar köttfärslimpa.
Jag också, men jag ska äta med mrs Budden imorgon kväll.
Och du då?
Molly gillar inte att äta själv.
Vet du vad?
Inte jag heller. Får jag äta med dig?
Vill du äta middag med mig?
Borde jag inte vilja det?
Nej, det var inte det jag menade.
-Säg något. -Det låter kul.
Okej, vi ses då.
-Tyvärr, min bror är i Aberdeen. -Han kom precis hit.
Russ åker i förväg för förberedelser. Han reser nästan hela tiden.
-Vem ser efter hans söner? -Det gör jag.
-Då måste du prata med dem. -Om vad?
De mobbar andra elever.
Borde inte läraren hantera sådant?
När elever har problem får deras föräldrar besked
-och jobbar med läraren. -Det låter som en ursäkt.
-Jag vill hjälpa dem. -Försökte du inte precis
få tillbaka jobbet?
-Jo, men... -Gör ditt jobb då.
Nu får du ursäkta mig.
Abigail? Vad har hänt?
Cody berättade vad som hände i skolan.
Jag ska skälla ut deras pappa.
Han är bortrest och deras farbror vill inte bli involverad.
Om Ray Wyatt inte tänker bestraffa pojkarna, då gör jag det.
-Det får du inte. -Något måste göras.
Jag ska göra något. Det är bättre för Cody om jag hanterar detta.
-Men... -Du kan inte slåss åt honom.
Jag vet.
Du har rätt. Men kan du inte stänga av dem eller något?
Jo, men det löser inte problemet.
Då flyttar de och mobbar barnen på en annan skola.
-Vad ska du göra? -Det måste finnas en anledning
till varför de är så arga.
Jag behöver bara komma på vad det är.
Om någon kan göra det är det du. Men jag hoppas du gör det snart.
Jag jobbar på det.
Jag önskar att Jack var här.
Han kunde alltid lösa sådana här problem.
Han kommer hem snart.
-Är du på väg någonstans? -Jag ska åka till Medford Falls.
-Vad har hänt med dig? -Ingenting.
-Vad ska du göra där? -Tråkiga sheriffsaker.
Kan du mata Rip medan jag är borta?
-Du får en slant för mödan. -Okej, jag börjar direkt.
Tråkiga sheriffsaker? Du ser ut att ha bråttom.
Jag fick precis en ledtråd jag har väntat på.
-Kan du utveckla lite? -Det handlar om AJ Foster.
Är det revisorn som skulle vittna mot Gowen
-innan han försvann? -Jag kanske vet var han är.
Lycka till.
Han hade ett mål.
Det är inte bara han som har mål.
-Du får tillbaka pengar för dem. -Oroa dig inte.
-Jag bidrar bara. -Du gör mer än så.
-Jag hoppas att de lönar sig. -Det har jag hört att det gör.
Du har en dejt med Molly Sullivan imorgon.
Jag vet inte om det är en dejt,
men jag hoppas hon gillar köttfärslimpan.
Det gör hon säkert. Och sällskapet också.
Min stackars Lee.
Som måste jobba när han borde ligga hemma i sängen.
Är Hickam tillbaka från Buxton?
Murphy då?
Han måste vara tillbaka från Albert Falls.
Du har för lite personal.
Hickam och Murphy ska få skäll när de återvänder.
De slösar för mycket tid på sina resor.
Mr Coulter, mrs Coulter.
Leverans nummer 12 är på väg och är före schemat.
Lee är väldigt imponerad.
Han sa ingenting.
Han har tappat rösten, så jag säger det åt honom.
Bra jobbat. Vad roligt att du ligger före schemat.
Tack, mr Coulter.
Vet du vad...
...det är mer än bra.
Lee har ofta sagt att du har potential.
Och nu när affärerna går så bra, är Lee överarbetad.
Därför befordrar han dig.
På riktigt?
-Tack, mr Coulter. -Ingen orsak.
-Då fortsätter jag jobba. -Vad bra.
Får jag löneförhöjning då?
-Givetvis. -Hallå.
Och du trodde inte att detta var en bra idé, din knäppgök.
Jag vill inte att du slåss med de pojkarna mer.
Men de är mobbare.
Jag vet, men om du gör som de är du inte bättre än de är.
Och någon kan slå sig på riktigt nästa gång.
Men de var elaka mot Opal.
Och det var bra att du hjälpte henne...
...men man löser inte problem med knytnävarna.
Vad ska jag göra då?
Vänd andra kinden till.
Det brukade jag göra.
Blev du retad i skolan?
-De kallade mig Skrattgropen. -Det är inte så farligt.
När folk är elaka betyder det ofta att de är olyckliga,
så de försöker göra andra lika olyckliga.
-Är det därför de bråkar? -Det är en av anledningarna.
Lova att du inte bråkar mer.
Jag lovar, antar jag.
Gå och lägg dig nu. Det börjar bli sent.
God natt, älskling.
God natt, Skrattgropen.
God morgon.
-Du skvallrade till vår farbror. -Ja.
-Du orsakade problem för oss. -Nej, det gjorde ni själva.
Ni betedde er illa, nu får ni be om ursäkt.
Farbror Ray säger att Wyatt-män aldrig ber om ursäkt.
Elizabeth Thatcher säger att ni ska göra det. Tills dess,
får ni sitta längst bak och isär.
Men jag vill sitta med min bror.
Då vet du vad du måste göra.
-Har någon sett Opal? -Nej.
Jag tror inte det.
Vad gör du? Skolan börjar nu.
Jag vill inte gå till skolan. Jag är rädd för Chad och Earl.
Du har mig. Jag låter ingenting hända dig.
-Men de är större än jag. -Och jag är större än de.
Ja, men du är snäll.
Okej. Vad sägs om detta? Jag utser dig till min medhjälpare.
Om något händer säger du till mig.
-Är jag inte en skvallerbytta då? -Nej, då är du modig. Du gör det rätta.
Men du älskar skolan.
Låt dem inte ta det ifrån dig. Då har de vunnit.
-Det vill vi inte, eller hur? -Nej.
Dags för ditt te.
Bråka inte, Lee Coulter. Om du vill ha tillbaka rösten,
måste du dricka mitt specialte med honung.
Jo, du måste.
Just det, en sak till.
Minns du skogshuggarna uppe på Mount Follett?
Jesse sa att det började regna där, så de fick ledigt resten av dagen.
Det är inte bra om de blir förkylda.
Mr Kellogg. Vad kan jag hjälpa dig med?
Jag ville prata affärer med din man, men om det är olägligt...
Lee har strupkatarr, så jag hjälper till idag.
Mr Wyatt vill göra en till beställning.
Inga problem. Låt mig se.
-Den ska vara klar snart. -Det är väl inget problem?
Vi tar 20 procent extra betalt när vi har lite tid.
Ni kan få fem procent. Annars anlitar jag sågverket i Buxton.
Struntprat.
Då blir leveranskostnaden dyrare än vår extrakostnad.
Men eftersom järnvägen är en bra kund kan Lee vara snäll.
Tio procent extra. Lägre än så kan vi inte gå.
Okej, tio procent.
-Om ni levererar på fredag. -Överenskommet.
-Ni förväntas leverera i tid. -Det gör vi alltid.
Och det är så...
...man gör.
Åh, Jesse.
Vi fick en till beställning av järnvägen.
-Vi har inte mycket tid. -Det är säkert till matsalen.
-Vad menar du? -Järnvägens matsal.
Mr Wyatt bygger en ny mässhall för att ersätta tältet.
Men Abigail's då?
Mr Foster. Jag vill prata med dig, inte skada dig.
Är du mr Foster?
Jag har redan sagt att jag heter Mary Dickerson.
-Jag känner inte AJ Foster. -Varför sprang du då?
En kvinna som bor ensam kan bli skrämd när en främmande man kommer på besök.
Och jag sa att jag är sheriff i Hope Valley.
Då borde du gripa dig själv för misshandel.
-Få se på din arm. -Håll dig borta.
-Jag använder gärna den här. -Jag vill bara hjälpa dig.
Då kan du sticka härifrån.
-Vet du inte vem AJ Foster är? -Jag har ingen aning.
Ärlig talat?
Jag vet inte vem det är och jag vill inte veta.
Stick härifrån nu.
Förlåt att jag störde, miss Dickerson.
Posten har kommit, men ingenting från konstapel Thornton.
Jag beklagar.
-Det är inte ditt fel. -Du skriver varje dag, eller hur?
-Han skriver säkert när han kan. -Ja.
God eftermiddag.
Jag är här för att dela ut reklam för caféet.
-Jag delar ut dem. -Tack, Katie.
Har du tillstånd för dem?
Förlåt?
Man får inte dela ut reklam utan att ha godkännande från stadsstyrelsen.
-Du kan inte mena allvar. -Det gör jag alltid.
Jag hjälper lokala affärer. Det godkänner stadsstyrelsen.
Kan du inte fråga dem?
Nästa möte är nästa torsdag. Du kan ta upp det då.
Jag vet att järnvägen bestämmer över dig
och jag vet att Ray Wyatt ogillar mrs Stanton.
Jag vet vad hon har gjort för staden...
...och för dig.
Om du inte vill hjälpa till är det upp till dig.
Men hindra inte resten av oss.
Kvällens specialrätt är köttfärslimpa. Sprid gärna ordet.
Adeline Josephine Foster.
AJ Foster är en kvinna, inte en man.
Jag tror inte du heter Mary Dickerson.
Måste vi göra detta igen?
Släpp mig.
-Det gör jag snart. -Släpp mig.
Har du sett Bill?
-Nej, hurså? -Vi skulle rida iväg
.och se om någon bor vid spåret. Han är borta.
Om ni letar efter mr Avery så red han till Medford Falls.
Jaså? Tack.
Jag vet varför Avery smög iväg till Medford Falls.
Han vet.
Han går inte att lita på.
Ta hand om båda två. Stick nu. Lämna inga lösa trådar.
Oroa dig inte.
-Är du här för att visa skadeglädje? -Jag vill äta.
Sätt dig, som du ser finns det gott om plats.
Har du få kunder?
Du visste att matsalen skulle skada mina affärer.
Jag hörde talas om matsalen först igår.
-Wyatt frågade aldrig mig. -Ska jag tro på det?
Det behövde han inte.
-Järnvägen får mata sina anställda. -Var detta Wyatts idé?
Jag kom för att äta, inte för att bli förhörd.
Vad vill du ha?
-Det dyraste ni har. -Du behöver inte ge bidrag.
Det gör jag inte. Föredrar du om jag äter på saloonen?
Då får du filet mignon.
-Ugnsbakad potatis eller mos? -Både och.
-Och friterad majs. -Majs?
Och lite paj efteråt.
Så mycket kan du inte äta.
Du ska få se.
Duktig pojke.
-Gillar du hundar? -Jag har aldrig haft någon.
Pappa säger att vi flyttar för ofta.
Du får säkert leka med Dasher om du frågar Cody.
-Nej, det får jag inte. -Det tror jag.
Hallå, Cody.
Kom, pojken.
Ja, miss Thatcher?
Får jag klappa din hund?
Absolut.
-Hämtar han alltid bollen? -Oftast.
-Får jag kasta den? -Okej.
-Du är inte som andra lärare. -Jaså?
-De flesta bryr sig inte om oss. -Då är jag annorlunda.
Jag bryr mig om alla mina elever.
Jag vet att vi inte har kommit överens,
men vi kan börja om. I morgon kan vi låtsas
att det är skolans första dag. Cody kan ta med Dasher och berätta om honom.
-Du kan ta med något också. -Vadå?
Vad som helst, något som är viktigt för dig.
Jag... Jag måste gå.
Berätta för din bror om morgondagen.
Om du är så tuff, kan du ta av mina handfängsel
-så löser vi detta? -Det är löst.
Om jag var en man hade jag slagit ner dig.
Om du var en man hade jag skjutit dig.
Bara jag kan hålla dig fri fån fängelset,
-så du borde fjäska lite för mig. -Du är vidrig.
Se detta som bevis på min goda vilja.
Varför skyddade du Henry Gowen?
En gång i tiden hade jag ett bra jobb som revisor.
Sedan upptäckte jag ett brott.
En borgmästare överförde pengar från stadens konto till privata konton.
Jag sa till min chef.
Du skulle vittna. Varför ändrade du dig?
Ray Wyatt skickade en man till mig.
De hotade att döda min mamma om jag inte förstörde bevisen.
Så jag sa att jag hade gjort ett misstag och förfalskade några papper.
Wyatt gav mig pengar och det här huset.
-Vad skulle jag ha gjort? -Kontaktat myndigheterna.
De hade skyddat er.
Vi vet båda två att järnvägen äger det här området.
De äger inte mig.
Om jag riskerar mitt liv och sätter dit Wyatt och Gowen...
-...vad händer sedan? -Du hamnar i fängelse.
-Fel svar. -Du begick mened.
Jag ska försöka få ditt straff kortat.
Om du samarbetar kanske du slipper fängelse.
Du är len i truten, eller hur?
-Var är bevisen? -Jag begravde dem.
-Vad? -Sexton kilometer härifrån.
Jag tänkte inte ha dem här. Någon kunde hitta dem.
Det blir mörkt snart.
-Vi rider dit imorgon. -Och om jag säger nej?
Då får du ett långt fängelsestraff.
Vad sägs?
Okej. Det finns ett skjul på baksidan där du kan sova.
Nej, tack.
Jag sover här inne.
Kan jag lita på dig?
Jag lovar, miss Foster, att du inte behöver oroa dig.
-Är du en hederns man? -Nu tar du i.
Men jag är bättre än de flesta.
-Vilken otrolig köttfärslimpa. -Och den var billig.
-Var lärde du dig att laga mat? -På olika ställen.
Jag har berättat så mycket om mig själv att du kan skriva min biografi,
-men jag vet inget om dig. -Jag är inte typen
som gillar att prata om sig själv.
De flesta som inte vill prata om sitt förflutna...
...brukar ha ett smärtsamt förflutet.
Jag tror att ditt hjärta krossades...
...och du försöker reparera det.
Jag försöker inte snoka.
Jag förstår om du inte vill prata om det.
Förlåt att jag är ett dåligt middagssällskap.
Du är ett smart och charmerande middagssällskap.
Jag hoppas att vi kan vara vänner, även om det inte händer något romantiskt.
Skål för vänskapen.
På ett villkor.
Jag måste få receptet på köttfärslimpan.
ÖPPET
Lee visste inte vad Wyatt skulle ha allt trä till.
Du vet hur män är.
De blir uppspelta när det ska förhandlas.
Han ber om ursäkt för att han valde vinst före vänskap.
Hade han känt till matsalen hade han sagt nej.
Vad gulligt, men han måste inte be om ursäkt.
Matsalen hade funnits där, oavsett om den är i en byggnad eller ett tält.
Jag antar det.
Men vi har dåligt samvete.
-Du har förlorat kunder. -Tja...
-Jag klarar mig. -Ja, det gör du.
Och vi hjälper dig.
Vi borde börja servera eftermiddagste på sågverket.
Så vi behöver smörgåsar.
Och muffins. Och scones. Och pajer. Många pajer.
-Lees män älskar pajer. -Hur många män pratar vi om?
Åttiosju stycken och de äter mycket.
-Ni måste inte göra detta. -Vi gör det gärna. Eller hur, Lee?
Okej, jag sätter igång direkt.
Studsa. Duktig pojke.
Apport är det bästa han vet. Om man bortser från att äta.
Det var allt.
Tack, Cody. Och tack, Dasher.
Nu ska vi se. Vem har vi härnäst?
Chad, har du med dig något?
Vem bryr sig?
Vi skulle ta med något speciellt, så jag har med mig den här.
Det är en blockflöjt.
En sorts flöjt.
-Vill du berätta varför den är speciell? -Den var en julklapp från min mamma.
Min bror fick också en.
-Kan du spela något för oss? -Jag kan inte spela.
Mamma skulle lära oss, men...
Earl?
-Varför stressar vi? -Det är långt att rida.
Det är inte mitt fel.
Varför grävde du ner papperen så långt bort?
Det var fint ridväder.
Hoppa upp.
-Var det nödvändigt? -Det var värt ett försök.
Om du försöker igen hamnar du i fängelse.
Uppfattat.
Bra.
Jag beklagar att din mamma inte kunde lära dig
-hur man spelar flöjt. -Jag också.
Men någon i staden kan säkert lära dig och Earl.
-Earl har inte kvar sin. -Varför inte?
Han slängde den när mamma stack.
-Han blev jättearg på henne. -Stack?
Jag trodde att hon gick bort.
Hon lever fortfarande.
-Men Earl sa... -Det är inte sant.
-Varför skulle han ljuga? -Jag vet inte.
Mamma och pappa bråkade mycket.
Jag minns inte så väl för jag var så liten.
-Hur fick Avery nys om AJ Foster? -Det spelar ingen roll.
Dale tar hand om det.
-Hur då? -Måste du fråga?
Jag känner mig inte bekväm med en så extrem lösning.
Du var bekväm med att förskingra pengar.
Du var bekväm med att be mig dölja det.
Det är för sent att få dåligt samvete.
-Jag tänker inte... -Nej, det gör du inte.
När Avery försvinner äger du och jag Hope Valley.
Vi kommer att tjäna på det samarbetet...
...bara du håller tyst.
Jag vet inte mycket. Bara att Chads mamma och pappa bråkade mycket.
Sedan stack hon?
-Det var jobbigare för Earl. -Han var gammal nog att minnas.
Givetvis är han arg.
Jag når aldrig pojkarna utan deras pappas hjälp.
-Är inte han bortrest? -Jo.
Men det här är akut.
Jag skickar ett telegram.
Ray Wyatt kanske inte gillar att du lägger dig i hans familjs privatliv.
Jag struntar i vad Ray Wyatt gillar eller ogillar.
Det smakar motorolja.
Men det fungerar.
Rosie, älskling?
Lee. Vad härligt. Din röst är tillbaka.
Din röst är...
Åh, älskling.
Jag beklagar.
Här får du lite utsökt te,
sedan kommer du att bli bättre på nolltid.
Varsågod. Och glöm inte att jag känner till ditt möte med Dottie
om att jobba i klädbutiken. Jag kommer att följa med dig
och prata åt dig för en gångs skull.
Drick nu.
Hej, Katie.
Jag vill skicka ett telegram.
"Russell Wyatt, c/o National Pacific Railroad,
Aberdeen-kontoret."
Jag skickar det direkt.
En sak till.
Vet jag vad du kommer att fråga?
-Förmodligen. -Jag ska kolla posten.
Ingenting från konstapel Thornton.
I nästa nummer av Woman's Monthly står det mycket om bröllopsklänningar.
Jag hörde att spets är populärt nu.
Spara ett exemplar.
Hur mycket längre?
Några kilometer bort.
Jag vill vara i Hope Valley innan det är för mörkt.
Behöver du mitt vittnesmål?
-När du har papperen... -Vi skyddar dig.
Kallar du det skydd?
-Ser du honom? -Nej, och jag tänker inte titta.
Vi måste sticka.
Jag visste att detta skulle hända.
Spring mot min häst när jag säger till.
-Det är självmord. -Det är vår bästa chans.
Spring!
Kom igen.
Undertexter: Robin Jonsson