Ők azok!
Készüljetek!
Két újabb rab érkezik!
Mindjárt beáll!
A helyén van!
Óvatosan!
Kész a kapu!
Indul a rab!
Nagyszerű. Újabb cellatárs.
Ne szívd mellre, haver!
Bemutatom a helyet, hogy képben legyél.
Abban a vödörben fagy meg a pisánk, és…
Ennyi.
Hogy hívnak, leány?
Ő Holga. Én Edgin vagyok. És te?
Sok cellában jártam már, de először van női cellatársam.
Élvezni fogom.
Egy jótanács.
Holga nem szereti, ha megzavarják krumplievés közben.
- Ez a napja fénypontja. - Kuss legyen!
Jól van. Csak tessék!
Félénk vagy, mi?
Majd megkedvelsz, ha megismersz.
Ne csináld már!
Nagyon jól érezhetnénk magunkat…
Szerintem inkább egyujjas kesztyűt csinálok.
Minek is töröm magam?
Se dicső sors, se gazdagság
Jer, itt legalább finom bor vár
Koccintsunk egy jó nagyot!
Aztán fenékig, és lopjuk a napot!
Elég a dalolásból!
Rendben, Tobias!
Holnap ül össze a Kegyelmi Tanács.
Ne reménykedj, Ed!
Miről beszélsz?
Most Jarnathan is a tanács tagja. És ő aarakocra.
Ő simán kijuttathat minket.
Teljességgel kizárt.
Én mondom, Holga, ma törsz utoljára jeget.
A Nagyurak Szövetsége felhatalmazása alapján
a Kegyelmi Tanács mai ülésén
Edgin Darvis és Holga Kilgore ügyét tárgyaljuk.
Második éveteket töltitek börtönben
nagy értékre elkövetett lopás és szélhámosság bűne miatt.
A tanács feladata dönteni arról, hogy kegyelmet kaphattok-e.
Hallgatunk.
Köszönöm, Anderton kancellár és nagyra becsült tanácstagok!
Mielőtt elkezdeném, feltűnt, hogy Jarnathan kancellár nincs itt.
Ne várjuk meg esetleg?
Jarnathan kancellár késik a vihar miatt. Kezdheted.
Értem. Csak hát én…
mi nagyon számítottunk az ő jelenlétére.
Láss hozzá, vagy mondj le a vallomásról!
Ám legyen!
Előbb jöjjön némi háttér-információ!
Talán meglepő, de nem voltam mindig tolvaj.
Évekkel ezelőtt felvettek a Hárfások csoportjába,
egy kémszervezetbe, ami a zsarnokság ellen küzd,
védelmezi az elnyomottakat, és semmit sem kér cserébe.
A feleségem, Zia támogatta a döntést, habár tisztában volt a veszélyeivel.
Nappal zsoldosokat hallgattam ki,
menekülő banditákat állítottam meg,
és még thay vörös varázslókat is bíróság elé állítottam.
Éjszakára hazatértem szerető feleségemhez és a lányomhoz, Kirához.
Bevallom, egy idő után kezdett meginogni bennem
az esküm „semmit sem kér cserébe” része.
De a feleségem azt mondta:
„Semmit nem várunk tőled, csak hogy itt legyél velünk.”
Mi van Jarnathannel?
Közel jár már? Megvárhatom.
Nem figyeltél ránk?
De, a vihar. Csak az alapján, amit róla hallottam,
különösen fogékony lenne a történetemre,
és nem szívesen várnék még egy évet, hogy…
Folytasd!
Természetesen.
Egy Hárfásnak mindig vannak ellenségei.
És az ellenségek időnként bosszúért kiáltanak.
A vörös varázslók kardja által ejtett seben a papok sem segíthetnek.
Nem lehetett feléleszteni.
Zia halálával az esküm iránti elkötelezettségemet is elvesztettem.
Elnézést. Nem könnyű visszaemlékezni…
Jarnathan nélkül.
Megint ezzel jössz?
A legfontosabb részről maradt le.
Hogy ítélkezhet a motivációm ismerete nélkül?
Jarnathan nélkül is képesek vagyunk döntést hozni.
- Folytasd! - Rendben. Hol tartottam?
Éjszakára hazatértem szerető feleségemhez és a lányomhoz, Kirához.
Ez már volt. Ne húzd az időt!
Elnézést. Akkor csak nagy vonalakban.
A következő hónapokra nem vagyok büszke.
Akkor ismertem meg Holgát.
Megsajnált.
Vagyis igazából a csecsemőt.
Holga élete is épp mélyponton volt.
Évekkel korábban a törzse száműzte, amiért beleszeretett egy idegenbe.
Gyorsan szinte testvérekké váltunk.
Kapcsolatunk a bizalmon és a kölcsönös tiszteleten alapult.
Pénz és tisztességes állás nélkül
úgy döntöttünk, hagyjuk a becsületet, és valami újjal próbálkozunk.
Mámorító érzés rádöbbenni,
hogy ami elválaszt vágyaid tárgyától,
olyan vékony, mint egy üvegtábla.
Azon gondolkodtok, mit csinált otthon a kislány, amíg mi bűnöztünk?
Hát nem hagytuk otthon.
Siess! Futás!
Kira mellett más újoncunk is volt. Csatlakozott Simon, a kocamágus
és egy Forge nevű szélhámos, aki még nagyobb célokra sarkallt minket.
Hamarosan egy csapattá váltunk.
Igen, tolvajok voltunk, de azért nekünk is voltak elveink.
Soha nem bántottunk senkit,
és csak olyanoktól loptunk, akiknek ez nem nagy veszteség.
De minden megváltozott, amikor megismertük a varázslónőt, Sofinát.
Csak annyit tudtunk róla, hogy ki akarja rabolni Korinn Bástyáját.
A Hárfások egyik erődje. Ismeritek? Jarnathan biztosan hallott már róla.
Tele volt a gonosztevőktől elkobzott értékes kincsekkel,
melyekhez csak a Hárfások férhettek hozzá.
Ezért fordult hozzánk Sofina.
Eleinte nem akartam ilyen mélyre süllyedni.
De aztán Forge-tól megtudtam, hogy a kincsek között
ott van a felélesztő tábla,
ami képes feltámasztani egy elhunyt személyt.
Akkor is, ha vörös varázsló kardja ölte meg.
A többit, gondolom, már sejtitek.
- Miért nem mehetek? - Sajnálom, de ez túl veszélyes.
Akkor ti se menjetek!
Mindenünk megvan.
Még nincs, de ez után befejezzük.
Bízz bennem!
Fel a fejjel, Bogárka! Sietünk vissza.
A tábláról nem szóltam, hátha befuccsol a terv.
És hát,
be is fuccsolt.
Hamarosan, szívem.
Behatolók!
Ott vannak!
Senkit sem bántunk.
Az időstopban rekedt! Simon, ellenvarázst!
Nem megy. Sofina túl erős.
Vidd a táblát! Vigyázz Kirára!
Szavamat adom.
Az az igazság, hogy ha újabb két évre ítélnétek,
vagy akár húszra,
az sem lenne elég büntetés a legnagyobb bűnömért…
hogy megfosztottam a lányomat az apjától.
De tudjátok meg, hogy ha szabadon bocsátotok,
életem hátralevő részében igyekszem majd ezt helyrehozni.
Hozzáfűznél valamit?
Nem.
Mielőtt ítéletet hirdettek, könyörögve kérem, hogy várjuk meg…
- Jarnathan! - Elnézést a késésért.
El sem tudom mondani, mennyire örülök neked!
- Holga! Most! - Őrség!
Eressz el!
Krumplikat dobál!
Jaj, Jarnathan!
De megkaptátok a kegyelmet!
Repülj már, te madár!
Még lélegzik.
Mondtam, hogy kijuttat minket.
DUNGEONS & DRAGONS BETYÁRBECSÜLET
Találtál valamit?
Egy ideje már üresen áll.
Hova vihette Forge?
Kizárt, hogy elhagyta Kardpartot. Mindig is szerette a városokat.
Kértek vacsorát a feleségeddel?
- Mi? Nem. - Hogy én vele?
- Látod az ajkait? - Pfuj! Csak iszunk.
Hajóval elmegyünk Baldur Kapujába,
aztán tovább északra.
Amíg Forge-ot keressük, meglátogatom Marlamint.
Biztos, hogy ezt akarod?
- És ha nem akar veled beszélni? - Nem számít, hogy mit akar.
- Jó. - Le kell zárnunk.
Megírta, hogy többé már nem a férjed.
Ez nem volt elég?
- Te ezt nem érted. - Nem.
Láthatóan.
Ez itt…
A rohadt szemét!
Forge Téltelen nagyura.
Hogy hozta ezt össze az a bohóc?
Amíg nála van Kira, teszek rá.
Gyerünk! Indulás!
Kösz! Mi baj az ajkammal?
- Túl nagy a fejedhez képest. - Mi? Sokaknak tetszik.
Nem láttam még itt ennyi embert.
Biztos a Delelő Viadalra jöttek.
Apám elvitt az utolsóra, mielőtt betiltották.
Nyert valaki?
Hát, egyvalaki eljutott az utolsó körig,
de egy szörny felfalta a felsőtestét, így…
nem.
Jó látni, hogy Forge ugyanolyan szerény, mint volt.
- Mennyi idő telt el? - Két év.
Nem! Mennyi ideje várunk itt?
Apa!
Holga?
Kira!
- Úgy hiányoztál! - Szia, Bogárka!
- Ölelj meg! - Szia!
Mindennap gondoltam rád.
Neked csináltam.
- Mi ez? - Egyujjas kesztyű.
Kösz!
Jól megvoltál?
Forge bácsi nagyon jó volt hozzám.
Forge bácsi?
Gyertek! Látni szeretne titeket.
Még mindig hordom a nyakláncodat, Holga.
Azzal szoktam a kastélyban lopakodni.
- Fura, hogy itt vagy. - Kira, figyelj!
Rettenetesen sajnálom, hogy így alakultak a dolgok.
Kockáztattam.
És nem jött be.
Miért nézel rám dühösen?
Úgy teszel, mintha nem a te hibád lenne.
Hát itt vagytok!
Drága barátaim!
Micsoda kellemes meglepetés! Keblemre!
Jól látom, hogy őszülni kezdtél?
Igen. Tetszik.
Csibészes, de közben tanáros.
Úgy nézel ki, mint… Mi is néz ki így?
Mint egy művelt halász, aki titkol valamit.
És Holga!
Tudom, nem szereted az ölelkezést.
De nem bírom ki. Jó?
Borzalmas lehetett nektek, de nem hittem, hogy ilyen hamar szabadultok majd.
Hamarabb szabadlábra helyeztek minket.
- Jó magaviseletért. - Ja, azért.
Értem.
Isten hozott titeket!
Ez szinte éget. Perzselően forró.
Már megint.
Kira, szólnunk kell a konyhán,
mert szükségtelen így felforralni.
Jól van. Forró a tea. Hogy lett belőled Téltelen nagyura?
Igaz.
Mielőtt börtönbe kerültetek, megbíztál azzal, hogy vigyázzak Kirára.
Eleinte nem tűnt fontosnak.
De aztán volt egy pillanat, amikor a szemébe néztem,
és hirtelen rájöttem, jobb emberré kell válnom.
A sok ellopott kincset persze nem adhattam vissza,
így amikor Zsarátlan nagyúr beteg lett,
éltem a lehetőséggel, hogy valami jót is tegyek.
És az ellopott pénzből kampányoltam.
De egy dolog biztos,
egyedül nem sikerült volna.
És itt is van!
Emlékeztek Sofinára?
- Még mindig vele dolgozol? - Miatta kaptak el minket.
Nem igaz. Nélküle mindannyiunkat elkaptak volna.
És azóta ő lett…
a főtanácsadóm.
A tea perzselő. Elnézést. Perzselően forró.
Sofina!
Lennél olyan kedves…
Természetesen.
Nagyon köszönöm.
Nem tudtam, hogy bele is fogsz nyúlni.
Inkább elteszem későbbre.
Ha ideadod a táblát, Kirával és Holgával már megyünk is.
Hát persze hogy azért jöttél.
Nem miattam. Hanem a gazdagság táblája miatt.
Gazdagság?
Nem. Az a felélesztő tábla.
Hogy mondod?
Azért vállaltam a betörést.
Ezt mondta neked? Hogy a pénz miatt hagytalak ott?
Az igazat mondtam. Joga volt tudni róla.
Hazudott neked, Kira.
Vissza akartam hozni édesanyádat.
Ed, ne már! Tudom, hogy a bocsánatára vágysz,
de hazugságokkal nem éred el.
Álnok kígyó!
Nagyon jól tudod, mit keresett.
Ha anya miatt csináltad, miért nem árultad el?
Hogy ne veszítsd el újra, ha nem járok sikerrel.
Érthető, hogy szegény lány nem hisz neked.
Elvégre,
amióta beléptél ide, folyamatosan hazudsz.
- Megszöktetek? - Vissza akartunk jönni hozzád.
Kira! Nézz rám! Esküszöm, a felélesztő tábla volt az.
Anyáért csináltam. Értünk. Bíznod kell bennem.
Ugyanezt mondtad, majd itt hagytál.
Kira! Várj!
- Kira! - Hagyd csak!
Évei voltak arra, hogy nehezteljen rád.
Neked meg arra, hogy ellenem hangold.
Nem, ez nem igaz.
Alig beszéltünk rólad.
- Add oda neki, amiért jött. - A táblát?
Nem fogom visszaadni.
És egyébként a lányodat sem.
Rohadt szemét!
Elnyelt titeket a padló!
Rémes látvány.
Sofina tényleg hatalmas varázsló.
Azt hittem, ezt már megtanultátok az előző csapdájánál.
Eleve minket akartál elfogatni.
Nem, titeket és Simont szerettem volna, de ő valahogy meglógott.
Az együtt töltött éveink után átvertél minket ezért a boszorkányért?
Soha ne bízz egy szélhámosban!
Egy dolgot kivéve.
Kira nagyon boldog. Jól gondját viseltem, és őszintén a saját lányomként szeretem.
Igazából sosem vonzott az apaság, amíg azzá nem váltam.
De az, hogy egy másik ember felnéz rád,
és a saját képedre formálhatod…
Mintha isten lennél.
Várjunk csak! Isten vagyok, és nagyúr. Tényleg nagyon jó vagyok.
Blackwood!
Visszavinnéd őket a börtönbe? És vedd fel a vérdíjat is!
Mennem kell.
Baldur Kapuja és Vízmély két leggazdagabb embere jön hozzám,
hogy a Delelő Viadalról beszéljünk, amit visszahoztam.
Nem semmi, igaz?
Élmény volt látni titeket.
Holga!
Öld meg őket!
- Ki kell juttatnunk innen. - Ki is fogjuk.
De előbb a saját bőrünkkel törődjünk!
- Ugye elbánsz velük? - Tudom, hogy te nem.
Térdre!
Pofás kis bárd.
Ármánysújtó Ghelryn munkája?
Honnan tudtad?
A berakásból a nyelén.
Milyen nehéz? Lehet vele hárítani?
Sötétfémből van.
- Nem rossz. - Hajtsd le a fejed!
Várj!
Mivel tisztítod?
Mindjárt elveszíted a fejed,
és ez a legnagyobb bajod?
Ha nem bánod.
Lenolajkencével. Havonta egyszer.
Hetente kellene. Azért rozsdásodik az éle.
- Jól van. Vághatod. - Essünk túl rajta!
Fogjátok el!
Állítsd meg!
Jól állunk!
- Mielőtt elmegyünk… - Szerzünk lenolajkencét. Tudom.
Kopp-kopp!
Gondoltam, megnézem, hogy vagy.
Tudtam, hogy előbb-utóbb visszatér.
Csak reméltem, hogy más lesz.
Meg kell értened,
hogy amikor elveszítette anyádat,
önmagát is elveszítette.
Miért hazudott a tábláról?
Talán szégyellte beismerni, mekkora áldozatot hozott a semmiért.
Beszélnem kellene vele.
Mi az?
Elment, kincsem. Már elment.
Odaadtam neki a gazdagság tábláját,
és elment.
Holga is?
Sajnálom.
Szeretném, ha tudnád, hogy ha ő nincs is itt veled,
rám mindig számíthatsz.
Tudom.
Amiatt, hogy te jót látsz bennem,
elhiszem, hogy tényleg lapulhat bennem egy kevés.
Belőhetnénk nyíllal egy üzenetet a szobájába.
- És ha eltaláljuk? - Vállalnunk kell a kockázatot.
Hogy lenyilazzuk a lányomat?
Semmiképp.
Még ha sikerülne is üzenni, úgysem jönne el. Számára…
Forge az apja.
Be kell jutnunk a várba, hogy elhozhassuk.
Ez őrültség, Ed.
Téltelen vára Korinn Bástyájánál is nehezebb falat.
Kell egy csapat.
Csapat? Ki segítene nekünk? Semmi pénzünk nincs.
De Forge-nak van.
A leggazdagabbak jönnek fogadni a viadalra.
- Egy vagyon lesz a kincstárában. - Igen.
Ráadásul a tábla is.
És akkor Kira megtudja…
Hogy jó okkal hagytuk magára.
Én nem így fogalmaznék, de igen.
Milyen csapatra gondoltál?
Vajon Simon még Háromkanban van?
Simon rettenetes mágus.
Két éve nem láttuk. Azóta biztos jobb lett.
Senkinek sem ég így a keze alatt a munka.
Mutatok mást. Szeretitek a frissen kaszált fű illatát?
Érzitek? Frissen kaszált fű.
Ez az ötéves fiamnak is megy.
És erre is képes?
Gagyi!
Ugyanolyan béna.
Szerintem mást is csinál a háttérben.
Nem könnyű ám enyhén elmosódottá válni.
Nagyon elmosódott bárki lehet, de az enyhéhez komoly mágia kell.
Az ott…
Lenyúlja a csecsebecséinket!
Félreértitek. Ez az előadás része.
Hazudik!
Fogjuk el!
Pajzsvarázs!
Ez nem pajzsvarázs volt.
Nem tetszik az előadás.
Kinyírlak!
- Simon? - Holga!
- Lesz ráadás? - Vigyetek innen!
Szólhattam volna, hogy Forge szemét volt.
A kincstár után Sofina az életemre tört, ő meg csak nézte.
Állítólag megbetegítette Zsarátlan nagyurat,
hogy Forge átvehesse a helyét. Teljesen más szinten űzi a mágiát.
Ne becsüld le magad! Láttuk az előadásodat.
Ja, rátámadhatsz a frissen kaszált füves trükkel.
Nagyon vicces.
Megértem, hogy meg akarod menteni Kirát,
és örömmel megbuktatnám Forge-ot, de miért kockáztatunk a vár kirablásával?
És a közönséged kirablásával?
- Mennyire vagy leégve? - Rettenetesen.
Este a színházban akartam aludni,
- de így utólag rossz ötletnek tűnik. - Akkor?
Tudjuk egyáltalán, miféle mágia védi a kincstárat?
- Kiderítjük! - Hogyan?
Elosonsz a várőrség mellett?
Én? Nem.
Talán egy druida. Egy vadalak.
Észrevétlenül bejuthat, majd ki, mint…
- egér vagy… - Szarvas.
Igen, szarvas! Elvegyülhet a vár többi szarvasa között.
Ne gúnyolódj!
Hol találunk druidát?
Én ismerek egyet. Doricot.
Páratlan teremtés.
Szerelmi szálat gyanítok.
Igen. Részemről az volt.
Neki azonban nem tetszett az önbizalomhiányom.
Nem a legjobb tulajdonságod.
Köszönöm.
Forge Fitzwilliam nevében
a foglyot ezennel csonkítás általi halálra ítélem
vezetőnk gyalázásának bűnéért.
A Smaragd Enklávé nem tágít majd.
Az igazságot nem lehet megölni.
Felkészülni!
- Kissé radikális ez a Doric. - Vigyázz!
Ja, nem, az nem Doric.
Gyerünk! Öljétek meg!
Támadás!
Ő az.
- Mi is ez? - Bagolymedve.
- Milyen magas ez? - Fent is vagyunk.
- Ne gyere közelebb! - Várj! Én vagyok az.
- Simon. - Milyen Simon?
Ez fájt.
Simon Aumar.
A mágus.
Udvaroltam neked.
Azt mondtad, elszomorítalak.
Nem csináltam semmit, csak azzal, amilyen vagyok.
- Igen. - Igen.
Mit keresel itt?
- Kell egy szarvas. - Nem szarvas kell.
Megbuktatjuk Forge Fitzwilliamet.
Hogyhogy itt élsz?
A szüleim emberek voltak, akik nem akartak pokolfajzat gyermeket.
Az erdei elfek befogadtak. Miattuk léptem be az Enklávéba is.
Mellettünk a helyed.
Csak te juthatsz be észrevétlenül, hogy elmondhasd, mivel van dolgunk.
Képzelhetitek, mennyire bízom az emberekben.
Önzőek és ellenségesek vagytok.
Hát, te meg egy kicsit undok.
Ha ez segít, én félvér vagyok.
De rossz mágus vagy.
Dehogyis! Simon hatalmas mágus.
Elminster Aumar leszármazottja.
Csak úgy járhatunk sikerrel, ha megvan a kellő önbizalmunk.
- Benne nincs meg. - Ja. Ebben igaza van.
Figyelj! Talán Simonban nincs meg az én eszem vagy Holga ereje,
de ami fontos, azt mindig megoldja.
- Ezért választottam őt. - És mert más mágust nem ismer.
Ezzel nem segítesz.
A te feladatod mi lenne?
Az enyém? A tervezés.
Terveket készítek.
Már megvan a terv, innentől mi hasznod?
Ha a terv befuccsol, mármint a jelenlegi, akkor újat készítek.
Tehát rosszak a terveid.
- Nem. - A lanthoz is ért.
Holga, az mindegy. Hidd el, nélkülözhetetlen vagyok!
Hát,
az eddigi terveink Forge ellen nem váltak be.
Merészeltük megkérdőjelezni a hatalomra jutását,
így közellenség lett belőlünk.
Elkezdte pusztítani az otthonunkat
és kivégezni a népünket.
Ha nem állítjuk meg mielőbb,
nem lesz mit megvédenem.
Nem a pénzért csinálom.
Hanem azokért, akik befogadtak, amikor senkinek sem kellettem.
Akkor megtartjuk a részedet.
Érzem, hogy türelmetlen vagy.
Szass Tam.
Mindig is rád számítottam leginkább a tanítványaim közül.
Vedd le a kámzsádat! Előlem nem kell rejtegetned a pecséteket.
Inkább nyúzzanak meg,
mint hogy még egy órát töltsek Forge Fitzwilliammel.
Elviselhetetlen ember.
De nem jutottunk volna idáig a megnyerő stílusa nélkül.
Az élők már épp elég ideje mocskolják be ezt a világot.
Vigasztaljon a tudat, hogy a munkád a végéhez közeledik!
Hát itt vagy!
Látom, kámzsa nélkül.
Jobb lenne, ha felvennéd.
Tudod, Thay vörös varázslói
Thayon kívül nem olyan népszerűek, mint megérdemelnék.
És a te népszerűséged hamarosan jelentősen csökkenni fog.
De távol álljon tőlem, hogy megmondjam, mit csinálj.
Caldwell és Peridost megérkezett. Most akartam…
Ugye milyen rémes? Kezdenem kell valamit a székekkel.
Elég…
Meggyőződhettek róla, hogy mindent megtettünk, amit csak lehet,
hogy megvédjük azt, akire netalántán
fogadni szeretnétek a Delelő Viadalon.
Új kapurostélyaink vannak a vár minden szárnyában.
Ha riadót fújnak, senki sem juthat se ki, se be.
Emellett pedig íme…
maga a kincstár.
A főtanácsadóm, Sofina részletesen bemutatja nektek.
Mordenkainen bűvös pecsétje védi.
Nos…
talán mégsem olyan részletesen,
de mondanom sem kell, hogy ez egy hatalmas varázslat.
Megkérdezhetem, mi okból élesztetted fel a viadalt?
Zsarátlan nagyúr brutálisnak tartotta.
Zsarátlan nagyúrral nagyon mások vagyunk.
Én például eszemnél szeretek lenni, ő meg inkább eszméletlen.
Nagyon rossz vagy.
Néha egy kicsit.
Semmi sem kovácsolja össze úgy a várost, mint a viadal.
És nem az a kormány dolga, hogy elgáncsolja a nép vágyait.
Vagy az ilyen gazdag rohadékokat, akik megkopasztják őket.
Kinek szolgálhatunk frissítővel?
Csendet!
Egy vadalak jár közöttünk.
Hé!
Állj meg!
Nem bírom elkapni.
Tehát tényleg szarvassá változott.
Csak a legvégén.
- Biztos vagy Sofinában? - Láttam rajta a jeleket.
Nem csoda, hogy nem bírtam vele.
Forge végig tudta. Egy vörös varázsló van a lányom mellett.
A kincstárat valami „Morty Kamen bűvös pecsétje” védi.
Mordenkainen?
- Igen, az. - A fenébe!
Mi van?
Mordenkainen pecsétje áthatolhatatlan.
- Esélyünk sincs. - Mágiával sem megy?
Na jó. Figyeljetek!
Utálom, hogy mindenki azt hiszi, mágiával minden gond megoldható.
Vannak határai. Ez nem valami tündérmese.
- Hanem a valóság. - Akkor nem lehet kinyitni?
Ha a világ egyik leghatalmasabb mágusa lennék, szóval nem.
Vagy talán a varázstörő sisakkal.
Mivel?
Minden varázslatot kiolt a közelben.
De mindegy. A sisak ezer éve eltűnt. Ennyi volt.
Ne már!
Mi a baj? Megkeressük a sisakot.
Össze is kellene hangolódnom vele, amiben rémes vagyok.
Tudom, hogy képes vagy rá.
- Ettől még nem igaz. - Csak ha te is elhiszed.
- Nem megy. - De!
- Nem! - Mondd ki!
- Nem! - Jó.
Hallgatnál erről? Nem akarom tönkretenni a morált.
Milyen morált?
- Holga tudja, hol van a sisak. - Igen?
A törzsem harcolt érte az Öröklápban a Sárkánykultusszal.
Kérdezzük meg tőlük, hova lett!
Az a csata 100 éve volt. Mind halottak.
És? Használjunk mágiát!
Most tartott előadást arról, hogy az nem old meg mindent.
Ami azt illeti, ez megoldható.
Fel tudod támasztani őket?
Nem tudom feltámasztani őket,
de egy amulettel feltehetek nekik pár kérdést,
aztán újra halottak lesznek.
- Pfuj! - Igen, borzalmas.
Szerintem csodálatos.
Indulás az Öröklápba! Köszönjük az italt, Simon!
Mi? Ne!
Fizess mágiával!
A vadalak biztosan Forge korábbi társainak a cinkosa.
Talán Forge is ellenünk fordult?
Amíg profitál belőle,
addig nem akadályozza Szass Tam hódítását.
Megkeresem a tolvajokat.
Mielőtt elindulsz,
mögöttünk vannak azok, akik hagyták őket megszökni.
Értettem.
Egy thay!
Ed!
Nézd, hol vagyunk!
Marlamin? Ez komoly?
Miért csinálod ezt magaddal?
Csak beugrok pár cuccomért.
Átfestette a spalettákat.
Szép.
Holga!
Szia, Marlamin!
- Ő Marlamin? - Igen.
Elsőre mi is nagyot néztünk.
Azt hittem, tovább leszel börtönben.
Megszöktem.
A jó öreg Holga.
Mi van veled mostanában?
A szokásos.
Kertészkedem. Írom a könyvemet.
Látom, még megvan a sétapálca, amit tőlem kaptál.
Igen.
Elviheted, ha akarod.
- Gwinn nem szeret mászkálni. - Gwinn?
- Itthon vagy, drágám? - Igen.
Lecsapkodtam egy csapat békaszörnyet…
Üdvözlet!
- Bemutatnál? - Gwinn, ő Holga.
Sokat hallottam rólad.
Kezet nyújtanék, de…
Örvendek.
Mennyi ideig maradsz?
Csak átutazóban vagyok.
Beszélnem kell pár hullával Nesmétől délre.
Ja, jó.
Megmosakszom vacsora előtt. Mit eszünk ma?
Pácoltam libahúst és szedtem bogyókat.
Igazán örültem.
- Mióta vagytok… - Már egy éve.
Boldog vagy vele?
Boldogabb, mint velem?
Úgy fogalmaznék, ő becsületes munkából él.
Nem issza hülyére magát.
És nem sírok a hajnali órákban azon gondolkodva, merre járhat épp.
Rettenetesen fájt.
Száműzetés volt az ára, hogy veled lehessek.
Én pedig próbáltam elfeledtetni veled mindezt.
De nem sikerült.
Gwinn kedvesnek tűnik.
Megérdemled.
Köszönöm!
Amikor elmentél, elvesztettem a családomat.
Voltam olyan szerencsés, hogy újat találtam.
És ugyanezt kívánom neked is.
Drága kis Hohóm.
Megbuktatjuk Forge-ot.
Hadd lássa Marlamin és a Jávor törzs, mekkora hiba volt elengedniük!
Se dicső sors, se gazdagság
Jer, itt legalább finom bor vár
Koccintsunk egy jó nagyot!
Aztán fenékig, és lopjuk a napot!
- Hejhó! Tudod-e? - Hejhó! Tudod-e?
- A munka biza megvár - A munka biza megvár
- Ostobák az emberek - Ostobák az emberek
- Kik kerülik a tivornyát - Kik kerülik a tivornyát
- Hejhó! Tudod-e? - Hejhó! Tudod-e?
- A munka biza megvár - A munka biza megvár
- Ostobák az emberek - Ostobák az emberek
- Kik kerülik a tivornyát - Kik kerülik a tivornyát
A törzsem rengeteg tagja áldozta itt életét a csatában.
Mindig is úgy képzeltem, hogy ilyen szent földbe temetnek majd.
Ja.
Van valakinél ásó?
Jól van, Simon. Hogy működik a dolog?
Ráolvasom a varázsigét erre az amulettre.
Itt van valahol. Megvan!
Jól van. Ha a halott feléledt, öt kérdést tehetünk fel neki,
ami után újra meghal, és többé nem éleszthető fel.
Miért pont ötöt?
- Ennyi, és kész. - Önkényesnek tűnik.
- Folytathatnánk, kérlek? - Persze.
Pazar.
Talán nem jól mondom.
Nem féltem, csak megriadtam.
Kezdjük!
Az öröklápi csatában öltek meg?
- Igen. - Nagyszerű!
Neked persze nem. Részvétem.
- Még négy kérdés van, igaz? - Igen.
Nem tőled kérdeztem.
- Ez is beleszámított? - Igen.
A fenébe!
- Akkor válaszolj, ha téged kérdezlek, jó? - Jó.
Miért kérdeztél vissza?
Nem kérdeztem.
Nagyszerű. Hol az ásó?
Toke Horgath!
A csata során láttad a varázstörő sisakot?
A törzsfőnökömnél volt, Zordas Stanhardnál.
Jól van.
És mit csinált vele Zordas Stanhard?
Amikor a kultuszhívők áttörtek a gerincen, tudtuk, hogy túlerőben vagyunk.
De Rakor, a sárkány ellen az mit sem számított.
Horgath!
Fogd ezt, és szaladj!
Óvd meg Rakortól bármi áron!
Értem, uram. Ne aggódj!
Ez az utolsó emlékem.
Na, igen.
Kösz a segítséget!
Keressük meg Zordas Stanhard sírját!
Várj már!
Nem teszed fel a maradék három kérdést?
Mit kérdezzek? Már mindent elmondott.
Csak úgy itt hagynád? Nézd már szegény flótást!
Jól van.
Mi a kedvenc ételed?
Zabkása. Nem, inkább az árpa!
Te jó ég!
Szereted a macskákat?
Nem igazán.
Jól van.
- Mennyi kettő meg kettő? - A számolás nem az erősségem.
- Nem jobb érzés? - Nem.
A legnehezebb döntés, amit egy vezetőnek meg kell hoznia,
hogy mikor vonuljon vissza.
Kiadtam a parancsot.
Utasítottam a haduramat, hogy adja át a sisakot
leggyorsabb lovasunknak, Ven Salafinnak.
Ha átjutunk a hegygerincen, akkor…
Már megint?
A csata reggelén történt.
Amikor fürdés után kiléptem, megcsúsztam egy kövön.
Aztán csatába indultál?
Nem. Meghaltam az esés miatt.
De Zordas Stanhard azt mondta, Ven Salafinnak adta a sisakot.
Te vagy az, nem?
Sven Salafin vagyok. Ven a fivérem.
Nem bírom tovább.
Ven jól van?
Próbáltam kijutni a csatatérről, de megsérültem, és elvesztettem a lovamat.
Nem érdekelt, mi lesz velem. Biztonságba kellett helyeznem a sisakot.
Egy thay jelent meg, aki Szass Tam jelét hordozta.
Vártam a kegyelemdöfésre.
De nem jött el.
Kedves volt hozzám.
Azt mondta, Xenk Yendarnak hívják.
Elmenekült Szass Tamtól, és száműzetésben élt.
Mielőtt meghaltam, megígérte, hogy vigyáz a sisakra.
És valamiért hittem is neki.
Viccelsz? Egy kedves thay?
Igazat mondtam.
Baromság. Hazudott neked, és teljesen értelmetlen halálod volt.
A sisakot elfelejthetjük. Mást kell kitalálnunk.
Nem, hallottam Xenkről. Egy lovag. Segített nekünk legyőzni Talos papjait.
Hallottam hírét.
A bácsikám szerint egy kihegyezett dísztökkel intézett el egy szemzsarnokot.
- Kihegyezett dísztökkel? - Valami hegyes volt.
A thayok gyilkosok. Punktum.
Mi van?
- Én is hallottam róla. - Ne!
Harcolt a kuzinommal Anaurochban. Azt mondta, jó ember.
Keressétek meg ezt a bájos Xenket, és fonjátok be egymás haját!
Én kitalálok valami mást.
- Mi baja van? - Zűrös múltja van a thayokkal.
Tudom, mit érzel, de fogytán az időnk.
Elárulnám Ziát.
Ez nem árulás. Meg akarod menteni őt és Kirát.
Figyelj! Ha Xenk mégis aljas, ott helyben kettévágom.
- Nagyon kedves. - Mi vesztenivalónk maradt?
Hol lehet ez a hülye Xenk?
Állítólag a Hárfásokkal dolgozik Mornbryn Pajzsában.
Pompás! A Hárfásokkal.
Mi baja a Hárfásokkal?
Velük is zűrös múltja van.
Jól van. Indulás!
Elnézést!
Én még élek.
Igaz.
Melyik a kedvenc könyved?
Nehéz egyet választani.
- Az ötödik volt? - Ja.
- Jó. - Történelmi témában azt mondanám,
Lykanthus Zar agyarkönyve.
Ez csak a negyedik kérdés volt.
Hahó!
A francba!
Húzd!
Gyerünk! Még jobban!
Életben van!
Köszönjük!
- Érdekes ember. - Láttam már érdekesebbet.
- Ed, beszélj vele! - Beszélj vele te!
Húztam már ki macskát halból.
Xenk, igaz?
Erre nem szívesen felelnék, amíg nem tudom, kivel beszélek.
Holga Kilgore vagyok.
A társaim Simon, Edgin és hátul Doric.
- Mi szél hozott Mornbryn Pajzsába? - Miattad jöttünk.
A varázsbotló sisakot keressük.
Gátló.
Sokan áldozták érte az életüket.
Nem szeretném kisebbíteni az áldozatukat.
Dzsenkli.
Dzsenkli neked is, jó uram.
Becsületes és tisztességes ember hírében állsz,
és biztosíthatlak arról, hogy nemes céllal keressük a sisakot.
Ja. Kirabolunk valakit.
Holga!
Nem akárkit. Forge Fitzwilliamet.
És a vörös varázslót, akivel összeállt.
Gyertek velem!
Mi ez a hely?
A Hárfások menedékháza.
De Edgin barátod biztosan tudta.
Miből jöttél rá?
Talán te megtagadtad az esküdet,
de az esküd nem tagadott meg téged.
Attól, hogy a mondat szimmetrikus, még semmi értelme sincs.
Miért akarjátok kirabolni?
Elrabolta Edgin lányát meg egy csomó kincsünket.
És a felélesztő táblát.
Ez nem tartozik rá.
Csak próbáltam…
Tehát Forge aljas egy fattyú.
Azért fajzott el, mert zabigyerek?
Mi?
Nem, ez csak egy mondás.
Értem.
Nem ismerem a köznapi beszédet.
Unalmas alak lehetsz.
Ha tényleg összeállt egy vörös varázslóval,
biztos, hogy politikánál többről van szó.
Száz évvel ezelőtt a nekromanta Szass Tam volt a Thayt uraló nyolc zulkir egyike.
Pompás. Történelemlecke.
De Tam hatalomvágya kiolthatatlan volt.
A napforduló éjszakáján
a főváros lakói összegyűltek ünnepelni.
Csakhogy sem a népe, sem az uralkodótársai nem tudták,
hogy Tam mást tervezett:
szörnyűséges puccsot hajtott végre.
Szabadjára engedte a hívogató halált,
amely mindenkinek a lelkét felemészti, aki rápillant, és uralma alá vonja őket.
Vörös varázslói segítségével Szass Tam élőholtsereget verbuvált,
mellyel az egész nemzetet leigázta.
Szass hatalma nem terjed túl Thay határain.
A vörös varázslóival nem nyugszanak,
amíg gonoszságuk egész Faerűnt meg nem fertőzi.
Végeztél? Tudjuk, hogy a vörös varázslók rosszak.
Ahogy Forge is.
A kérdés, hogy ha hatalomra segítették, mit remélhetnek ettől?
Úgy tűnik, közös az ellenségünk.
A sisakkal megbuktathatjuk Forge-ot.
Senki sem marad nagyúr a vagyona nélkül.
A vörös varázslók elveszítik a bábjukat.
Mi lesz az ellopott vagyonnal?
Mit számít az?
Nem leszek bűnrészes a lopott zsákmány felhasználásában.
Jól van. Szétosztjuk a város lakói között.
- Esküdj meg! - Mi?
Esküdj a Hárfások pecsétjére,
hogy tényleg szétosztod a megszerzett vagyont
Téltelen lakosai között.
Persze. Jól van.
Gyerünk, Ed!
Esküdj meg, hogy a népnek adod a pénzt!
Esküszöm.
Odaadom Forge pénzét Téltelen lakosainak.
Ezt tartsd meg!
Te talán még nem hiszed el, amit mondtál, de én igen.
Pompás. Simon, tedd el ezt!
És most? Hol van a sisak?
- Lent a Mélysötétben. - A Mélysötétben?
Nem úgy volt, hogy vigyázol rá?
Akinek kedves az élete, az ott keresné utoljára.
- Csodás hely. - Épp ellenkezőleg.
Tudom, csak irónia volt.
Az irónia olyan penge, amely leginkább a forgatóját sebzi meg.
Tényleg? Így gondolod, Xenk?
Van egy bejárat a Kard-hegységtől keletre, a Kriptakert-erdőben,
ahonnan bejuthatunk Dolblunde romjai közé.
Ha szabad kérdeznem, miért tagadtad meg a Hárfásokat?
A Hárfások miatt ölték meg a feleségemet.
Sajnálom.
Megbűnhődtek a támadói?
Mármint a thayok?
Nem.
A thayok nem mind gonoszak.
Gyerek voltam, amikor Szass Tam átvette az uralmat.
Saját szememmel láttam a rémes varázslatát.
Ahogy becsületes emberek változtak szörnyeteggé.
Elmék tűntek el pillanatok alatt.
Szülők fordultak a gyermekeik ellen.
Elmenekültem, túléltem,
de örökre megváltoztam.
Mindketten elveszítettük énünk egy részét.
De a lényeg, hogy mihez kezdünk a maradékkal.
Már elmondtam.
Betörök Téltelen várába, és visszaszerzem a családomat.
És a tábla?
- Fel akarod éleszteni a feleségedet. - Igen.
Jól van. Vedd figyelembe, hogy ez a sík, amit életnek hívunk, csak egy a sok közül!
Ha visszarángatod a szerelmedet a régi életébe,
azzal megfosztod őt az újtól.
Nem lovagolhatna valaki más mellette?
Gyertek utánam a nyílásba!
A nyílásba?
A Mélysötétnek számos bejárata van.
Ez az egyik kevésbé feltűnő.
Én megyek utolsónak.
Egynapi gyalogútra van. Elkerüljük az idelent lakókat.
Ne maradjatok le, és legyetek csendben!
Akármit is hallottatok erről a helyről, az meg sem közelíti a valós veszélyt.
Ha túl méllyé válna a sötétség,
fogjátok meg a kezem, és vezetlek titeket.
Meg nem fogom a kezét, azt most megmondom.
Légy résen! Nem bízom a fickóban.
Még ha segít is nekünk?
Valamit forgat a fejében.
Csak a gondolataimat, mást nem.
- Hogy hallott meg minket? - Ezt is hallottam.
Gyűlöllek.
Itt van a romokhoz vezető út.
Állj!
Rochon.
Elmefalók. Kicsik, de félelmetesek.
Lebénítanak, felfalják az elmédet, és átveszik az uralmat a tested felett.
- Mihez kezdjünk? - Egy pisszenést se!
A mentális energia vonzza őket.
Minél nagyobb a préda intelligenciája, annál valószínűbb, hogy támadnak.
Ez azért nem esett jól.
Itt is vagyunk. Dolblunde Függő Városa.
A sisak a szakadék túloldalán van.
De vigyázzatok! A hidat egy ősi gnóm csapda védi.
Ha nem akarjuk beindítani, pontosan követnünk kell egy mintát.
- Milyen mintát? - Nem nehéz.
Középről indulva páratlan számú kövekre lépünk,
előre haladunk, de minden ötödik lépésnek oldalirányúnak kell lennie.
Mindegy, melyik irányba, amíg az első és az utolsó egyforma távolságra marad.
Aztán mehetünk tovább. Ismét páratlan számú kövekre.
Csakhogy középen átváltunk a páros számú kövekre.
A minta ugyanaz, csak a negyedik lépés az oldalirányú, amíg el nem érjük…
Lehet, hogy…
ráléptem a hídra.
Azt hittem, az még nem a része.
Sajnálom.
Nem hangzik szerkezetileg épnek.
Mágiával nem tudsz átvinni minket?
Telekinézishez túl messze van.
Van kötél a táskámban.
Hozzákötözhetem a fejszéhez.
Átdobom, hogy a kövek közé akadjon.
- Ugye tudod, hogy a kövek kemények? - Hallgass!
Azt honnan szerezted?
Mi? Marlamin sétapálcáját?
Egy varázslótól emeltem el.
Ez nem sétapálca.
Ez egy ide-oda bot.
- Micsoda? - Úgy 400 méter lehet a hatótávolsága.
Nézzétek!
Ide!
Oda!
Sikerült!
Látjátok?
Még a híd sem kellett!
Jó voltam.
Szép megoldás.
Neked adom ezt, bízva abban, hogy az életed árán is megvéded.
Úgy lesz.
Fogd meg!
Van itt valami gonosz.
Azok…
Thay bérgyilkosok.
Megöregedtél, Yendar. Biztos a mocskos halandó véred miatt.
Te azonban ugyanolyan visszataszító vagy, Dralas, mint amikor legutóbb láttalak.
Akkor teszek róla, hogy ez legyen az utolsó találkozásunk.
Bízzátok rám őket!
Még jó, hogy velünk van.
Menekülnünk kell.
Miért? Mindet megölted.
Nem könnyű megölni azt, ami már eleve halott.
Jöhet a visszavágó, Yendar?
Gyorsan!
Ez ám a pohos sárkány.
Ez Themberchaud. Biztosan új odút talált.
Az előzőt felfalta?
Foglak.
Zsákutca!
Simon! Oda fel!
Köszönöm!
Ugyanezt tetted volna.
Igen.
A rohadék nem tágít.
Gyerünk! Beszorult.
Mi is.
Megfulladunk!
- Nyiss egy portált! - Látnom kell a helyet.
A két fal közé tudom nyitni.
Ez sós víz.
Simon, emlékszel arra a trükkre Háromkanban?
- A frissen kaszált fűre? - Nem, a lángoló ujjra.
- Igen. Miért? - Holga! Üsd meg!
Fel akarod dühíteni?
Amikor szólok, merüljetek le a víz alá!
Aztán te jössz, Simon, rendben?
Mit bámulsz?
Egy álmából ébredező Hárfást.
Gyerünk, Holga!
Még egyszer!
Most!
Itt elválnak útjaink.
Kívánom, hogy sikerrel járjatok!
- Te nem jössz? - Bárcsak mehetnék!
De ez a te küldetésed.
Megkaptátok a sisakot. Már csak használnotok kell.
Nem használhatnád te a kedvünkért? Sokkal jobb harcos és stratéga vagy, meg…
Mindenben jobb vagy, a beszédet kivéve.
Az nem az erősséged.
Amikor a hit megfogyatkozik, és gyűlni kezdenek a kételyek,
felidézem az ősök tanait…
Jól van. Ég veled!
És elmegy.
Csak úgy elsétál.
Milyen egyenesen megy!
Ajjaj! Várjatok! Sziklához közelít.
Vajon megkerüli?
Nem.
Csak úgy átsétál rajta.
Mit motyogsz?
Készülök az összehangolódásra.
Ha nem sikerül, semmi hasznát nem vesszük.
Jó nagy teher ez azok után, amin átmentünk érte.
Igen, én is tudom.
Mindannyiunk sorsa a kezedben van.
Elég már!
Íme a hatalmas Simon Aumar!
A varázslatos vérvonalból született mágus.
Ki vagy?
Nem ismersz fel?
Engem is Aumarnak hívnak.
Te vagy az ükapám.
Nem akármilyen sisak ez.
Miből gondolod, hogy méltó vagy rá?
Hiszek magamban?
Ez most kérdés?
Nem. Így van.
Hatalmas mágus vagyok.
Csakugyan?
Az a furcsa a mágiában,
hogy ő dönti el, ki használhatja.
És nem szíveli a bolondokat.
Miért mondod ezt?
Szerintem tudod te azt,
Simon.
Összehangolódtál vele?
Jól vagy?
Segítek.
Mi történt?
- Beszéltem valakivel. - Igen?
Az ükapámmal. Nem igazán volt…
segítőkész.
Beszéltél vele?
Azonnal lerepült rólad a sisak, amint felvetted.
Ott máshogy telik az idő.
Jól van. Mással próbálkozom.
Nagyszerű. Tedd azt! Próbáld meg!
Menni fog.
Alakul. Nem repültél olyan messzire.
Csak így tovább!
Hat óra múlva indulunk Téltelenbe. Nélküled nem kapom vissza a családomat.
Pompás.
Micsoda gyáva alak vagy!
Gyáva? Te is elbújtál.
Jól van. Megoldom.
Nem kell.
Bízd csak rám!
- És te akarsz Hárfás lenni. - Maradj csendben!
Te jó ég! A fenébe!
Ott van.
Ne elfogni próbáld!
Csak el kell engedned.
Ed!
Ed! Baj van.
Nem megy.
A sisak?
Órák óta próbálkozom. Nem bírok átjutni a vénemberen.
Mondtam, hogy ez lesz, és most én vagyok a béna.
Mi ez a lárma?
Gondjai vannak a sisakkal.
Gyerünk, Simon! Ess túl rajta!
Ja, jó. Kösz, Holga! Túlesek rajta.
Már a fogadóban megmondtam, hogy ez lesz, de nem hallgattál rám.
Hogyhogy megmondtad?
Azt mondta, hallgassak róla a morál miatt.
Tudod, miért? Azért, mert nála csökönyösebb embert még nem láttam.
Hamvába holt ötletekre veszel rá minket, majd ránk vered, amikor befuccsolnak.
Ha nem megy, akkor kitalálunk egy B tervet.
Mi? Kihantoltuk a családomat. Alászálltunk a Mélysötétbe a sisakért.
És tudtad, hogy úgysem tudja használni?
Ti, emberek, csak hazudni tudtok.
Nem hazudtam. Tényleg azt hittem, menni fog neki.
Figyeljetek! Még van pár óránk a viadalig.
Mindig így szoktuk. Alkalmazkodunk.
Ahelyett, hogy bakikon és hazugságokon rágódnánk,
eszeljünk ki egy új tervet!
Én inkább elhúzok haza. El sem hiszem, hogy bíztam bennetek.
Ja, én is megyek.
Sajnálom Kirát.
Kitalálunk valami mást. Csak nem ma.
Ma kell megcsinálnunk. Biztonságban kell tudnom Kirát.
Nem unod a kudarcokat?
Nem! Épp ez a lényeg!
Nem állhatunk le a kudarcok miatt, mert azon nyomban kudarcot vallunk.
Egyikünknek sem úgy alakult az élete, ahogy szerettük volna.
Igaz?
Holga!
Elhagytad a törzsedet egy férfiért,
aki elhagyott téged, amiért zavart, hogy elhagytad a törzsedet.
És ha most kiszállsz, ez már így is marad.
Akárcsak te, Simon. Piti kis tolvaj vagy, aki még pitibb mágusnak adja ki magát.
- Inkább bűvészkedsz? - Jobb, mint meghalni.
Van rosszabb a halálnál.
Doric, te becsületes vagy,
gondolom, nem szívesen mondanád a Smaragd Enklávénak,
hogy lett volna esélyed, de feladtad.
Könnyen ítélkezel felettünk.
- Veled mi van, Ed? - Velem?
Én vagyok a kudarcok királya.
Mindent elvesztettem, ami fontos volt, és én tehetek róla.
Elmondjam, ki ölte meg a feleségemet?
Én voltam.
Úgy döntöttem, többet érdemlünk, mint amit a Hárfások esküje enged.
De a vörös varázslók megjelölték a kincseiket.
A házunkhoz vezettem őket.
Annyi szerencsém sem volt, hogy otthon legyek, amikor érkeztek.
Cserben hagytam a Hárfásokat, a családomat és titeket is.
Épp ezért nem állhatok le.
Úgyhogy ha megbocsátotok, most leülök erre a kőre,
és kitervelek valamit.
Húzódj arrébb!
Én is leülnék, de nincs több hely a kövön.
Van egy ötletem.
Az ide-oda bottal bejuthatnánk a kincstárba.
Nem. Már mondtam.
Látni kell hozzá a kiszemelt helyet.
Nem arra gondoltam, hanem arra,
hogy tegyük rá valamire a portált, amit utána bejuttatunk a kincstárba.
Oda csak kincsek juthatnak be.
Akkor tegyük a portált valami kincsre!
Forge Baldur Kapuja és Vízmély leggazdagabb embereinek
kincseit várja a városba.
Az országúton jönnek. Elcsíphetjük a karavánjukat.
Tucatnyi őr védi majd.
Igen, de olyanokat keresnek,
akik lopni akarnak a szekérről, nem rátenni valamit.
- Meg tudnálak csókolni! - Azt próbáld meg!
Tökéletes. Nagyon köszönöm.
Mélységes örömmel tölt el, hogy itt köszönthetlek titeket,
Téltelen derék népét az újból megrendezett
Delelő Viadalon!
Garantálom, hogy egész Kardpart legizgalmasabb látványossága vár rátok.
A szabályok egyszerűek.
Öt sokkoló kihívás. Öt bajnokcsapat.
Aki élve elér a Menedékketrecbe,
az továbbjut a következő fordulóba.
Ami fontos:
javaslom, hogy ne hagyjátok el az arénát a viadal vége előtt,
mert csodás ajándék vár
mindenkire, aki itt lesz!
Jól van. Eresszetek le!
Elképesztően magas, nem erről volt szó.
- Jaj, ne! - Mi történt?
A padló felé néz. Miért tennék le így?
- A francba! - Mi ez a pechsorozat?
Hátha én tudok fúrni egy lyukat.
A viadal elkezdődött.
- Váltunk a C tervre. - A fenébe! Mi a C terv?
A C terv az, hogy visszaváltunk az A tervre.
- Összehangolódtok. - Miért nem hívod A tervnek?
- Annak rossz a csengése. - Tudod, hogy képtelen vagyok rá.
Ez nem igaz.
Csak eddig nem sikerült. Nézz rám!
Emlékszel a zúgóvízi melóra?
Jolym rád uszította a kutyáját, és megtanultál falat mászni.
És amikor elloptuk Aoth Fezim lándzsáját,
centikre voltak a nyílvesszők, amikor sikerült a kőbőrvarázs.
Háromkanban megfordítottad a gravitációt a színházban.
Tényleg?
Véletlenül.
Vadmágia volt. Az életveszély váltotta ki.
Pontosan!
Figyelj! Akkor vagy a legerősebb, amikor a leggyengébbnek hiszed magad.
De megoldod.
Be fogsz jutni a kincstárba, jó?
Nem azért, mert képes vagy rá…
hanem mert muszáj.
Én tovább kaparászok.
Csak fél centi kell, és kukacként be tudok jutni.
Kukacként!
Kukacként! Tökéletes. Látod? Most már D tervünk is van.
A D terv nem megint a B terv?
- Már annak is rossz a csengése. - Mindnek az.
Tessék! Ezzel beszélhetünk.
Ez csak egy kő.
Ezek itt üzenőkövek.
De csak egy órán át működnek.
Okos.
És hogy jutunk be?
Könnyen. Csak figyelemelterelés kell.
Ez a C terv nagyon ígéretes.
Mit keresel itt?
Ha a csatának vége Dúl a szeretet
Öleli egymást, aki teheti
Hajdani riválisok Mára már barátok
Ünnepeljünk, leányok és legények!
Hajdani riválisok Mára már barátok
Ünnepeljünk, leányok!
Tönkreteszed a dalomat.
Beszorult a lábam.
Koncentrálj, Simon!
Miféle őrültség ez?
Szerintem kezdenek gyanakodni.
Kilenc pokol!
- Nézzétek! Behatolók! - Gyerünk!
Kira szobája odafent van.
Keressétek meg a kincstárat! Ott találkozunk. Indulás!
Megállni!
Ott van!
Feltartom őket. Menj a kincstárba!
- Biztos nem tudok segíteni? - Biztos.
- Azért ennyire ne legyél biztos! - Elfogni!
A Kegyelmi Tanács tagja vagyok. Most mentek fel.
Kinyitni!
Egy pillanat!
Így is jó.
Oké. Menni fog.
- Nyugi. Ráérsz. - Ott van!
Tedd le!
Nocsak! Az önjelölt mágus.
- Nem érek rá erre. - Engem viszont nem sürget az idő.
Nem érted. Ha nem hangolódunk össze, meghalunk.
Akkor bolondként halsz meg. Jobb, mint bolondként élni.
Elég volt! Nem ismersz engem.
Csak szégyent hozol a családunk nevére.
A pokolba vele! Engedj összehangolódni!
- Csak a holttestemen át. - Már halott vagy!
Lejárt az időd. Most én jövök.
Nem hagyom.
Nem érdekel!
Sajnálom.
Jó sokáig tartott.
Simon!
Simon, te csináltad?
Igen! Sikerült!
Szép volt!
Önmagamat tartottam vissza.
Én is ezt mondtam!
Bejutottam a kincstárba.
Mi is.
Nincs itt semmi.
Hogy érted? Én itt vagyok. Ti hol vagytok?
Te hol vagy?
Azt hiszem, az aréna alatt.
Forge.
Itt van.
Ez nem jelent jót.
Simon! Doric! Ott vagytok?
Mit keresel itt?
Kir!
Érted jöttem.
Mennünk kell.
Elhagytál.
Nem! Tudom, hogy hazugnak és rossz apának tartasz, de…
Rossz apa vagyok.
És tényleg elhagytalak.
És nem édesanyád miatt.
Vissza akartam kapni…
a feleségemet.
Amit talán megértenél, ha lett volna időd úgy megismerni
és megszeretni, mint nekem.
De ha most velem jössz,
esélyt kaphatsz rá.
Azt hinné az ember, nem téveszted össze a saját lányodat egy 300 éves varázslóval.
Biztonságban van. Velem ellentétben nem tudta, hogy jössz.
Nem hiszem, hogy tudja, milyen állhatatos lettél.
Figyelj, Ed…
Sajnálom, hogy így alakultak a dolgok.
De szerintem ha őszintén belegondolsz,
te is tudod, hogy jobb élete lehet velem.
Remélem, vigasztal majd a tudat, hogy olyan apja van, amilyet érdemel.
Most viszont gondban vagyok, mert nem akarom végignézni a halálodat.
Így hát távozom is.
Tessék?
Legalább hadd haljunk meg méltósággal!
Hogy érted?
Hadd vegyünk részt a viadalon! Kapjunk esélyt harcolni!
Az nem esély. Véletlenül sem.
Még ha valahogy túl is élnétek, Sofina majd…
Sokkal jobban jártok, ha itt haltok meg, mint ha a tornán.
Nem!
Mindkettőnk embereit legyőzték. Hadd küzdjenek az arénában!
Ennyit megérdemelnek.
Pech.
Jobb, ha visszaalszol.
- Ez itt… - Az aréna.
Ez a dinka bedumált minket a viadalra.
Dinka? Megmentettem az életünket. És Doric szerint alattunk van a kincstár.
Nem gyanús kicsit, hogy Sofina belement?
Tutira tervez valamit.
Pontosan hol voltál alattunk?
Emlékszel?
Nem tudom.
Volt ott egy dokk.
Az őrök mindent egy hajóra rakodtak.
Egy hajó.
- Forge nem előlünk rejtegette a kincset. - Hanem ellopja.
Nem akart ő nagyúr lenni. Csak hozzá akart férni a kincstárhoz.
A viadallal is csak még nagyobbat kaszálhat.
Mi van Kirával?
Nem hagyja itt. A hajóhoz kell mennünk.
Nem értem. Ha Forge elmegy, mi haszna lesz belőle Sofinának?
Talán én tudok egy kiutat.
Mágiagátló bilincs. Én is kaptam.
Pont, amikor már kezdtél jó lenni.
Csak úgy átkelünk az útvesztőn?
Amíg el nem jutunk a ketrecig.
Futás!
Utánam!
Kösz!
- Hol vannak a többiek? - Gyere! Erre!
Kóstoltál már kvantumpárduchúst?
Nem. Nem szeretem a vadhúst.
A hajó készen áll, uram.
Úgy tűnik, a hajóm készen áll.
Kirával útnak indulunk.
Remélem, az együttműködésünk számodra is olyan örömteli volt, mint…
Takarodj a városomból!
Jól van.
El az útból!
Éget!
Majdnem ottmaradt a kezem.
Ja, de nézd, mi maradt ott!
Gyere!
Doric!
Valahogy biztos ki lehet jutni innen.
Nyomás!
Nem.
- Nem ez a kiút. - Dehogynem.
Ha túléljük, újabb és újabb kihívás jön, amíg mindenki meg nem hal a ketrecben.
Más megoldás kell.
Van egy ötletem. Gyertek utánam!
Hé! Mit találtál ki?
Ha megszólal a gong, beugrunk.
- Abba az izébe? - Úgy akarod végezni, mint ő?
Csak pár másodpercig leszünk benne.
Ha mind benne leszünk, ki húz ki minket?
- Majd én. Bízzatok bennem! - Mindig.
Várjatok!
Most!
A fenébe! Ez csíp!
Menjünk innen!
Itt már jártam.
A cuccaink.
Simon! Próbáld meg leszedni a bilincset!
Gyertek velem!
Micsoda második randi, mi?
- Elutazunk? - Igen.
Közbejött valami, de ha most elindulunk, nem esik bajunk.
Milyen bajunk?
- Ez meg mi? - Rajtaütés.
Elfoglaltuk a hajót, amivel menekülni akartál.
- Apa! - Szia, kicsim!
Forge, meséld el neki, hogy mi ez!
- Nem tudom. - Ez a felélesztő tábla, Kira.
Emiatt hagytalak el.
Apád igazat mondott, Bogárkám.
Forge bácsi tömte hazugságokkal a fejed.
Ostobaság az egész.
Gyere velem, Kira!
Hazamegyünk, és feltámasztjuk anyát.
Újra egy család lehetünk.
Nem viszed el a pénzem.
Tedd le a táblát, és szálljatok le a hajómról!
- Most rögtön! - Jól van.
Mit művelsz?
Semmi baj. Hallgass, kincsem!
Leteszem. Csak ne bántsd!
Látod, Kira?
Apád ismer engem.
Tudja, milyen szörnyűségekre vagyok képes, hogy elérjem, amit akarok.
Még azokkal is, akik a legfontosabbak nekem.
Végeredményben csak ez különbözteti meg a koldust…
Senki sem bánthatja a Bogárkámat.
Simon, tűnjünk innen!
Bocs, Ed.
Bocs, Forge!
- Mit beszél? - Ki tudja?
Húszezret a Szürke Kézre!
Sajnálom, hogy hittem neki.
Mi? Miről beszélsz?
Nincs miért bocsánatot kérned.
Nekem kellett volna sok mindent máshogy csinálnom.
Volt egy egész beszédem, csak hát Sofinának mondtam el.
Szeretlek, Kir.
És többé semmi sem állhat közénk, jó?
Ígérem.
Én is szeretlek, apa.
Jó, hogy visszatértél.
Tudjátok, mennyi kincs van a hajón?
Csoda, hogy nem süllyed el.
Jól van. Meg kell húznunk magunkat.
Az meg mi?
A hívogató halál.
Ezért kellett neki Forge.
A viadallal mindenkit összegyűjtött a varázslathoz.
Szass Tam átveszi az uralmat Téltelenben.
A picsába!
Mit csinálunk, ha odaérünk?
Rajta vagyok. Simon, mit is mondtál, meddig ér el a portál?
Négyszáz méterre. Miért?
Betartom a Xenknek tett ígéretemet.
Akármit is csinálsz, hagyd abba!
- Hé, te! Kikötőmester! - Látod azt ott?
Téltelen nagyuraként
hajót és legénységet követelek, hogy üldözőbe vegyek öt személyt…
Ez meg mi? Ne!
Az ajándék, amit Forge ígért!
Ne!
Ajándék! Élvezzétek ki!
Jól van.
El kell intéznünk Sofinát.
Akármi is történik velünk, ne gyere elő!
Használd a medálodat!
Szerintetek hova tűnt?
Nem talált.
Jól vagy?
- Mi lesz, ha odaérünk? - Azt bízd rám!
Nem ismeritek az igazi erőmet!
Elég!
Újabb időstop!
- Simon! Meg tudod törni? - Nem. Még mindig túl erős.
Sajná…
Túl sokáig
tűrtem Forge Fitzwilliam arroganciáját.
A hamis kedvességét.
A szurkálódásait.
És amint elkezdtem megtisztítani a helyet
az élők mocskától, volt merszed közbeavatkozni.
Most, hogy meghalsz,
biztos lehetsz benne, hogy ezzel még nincs vége.
Mert örökké szenvedni fogsz.
Bocs, de a leheleted olyan, mint a dohos ruháké.
Borzalmas.
Mi ez?
Megtörtem az időstopodat. Jobb mágus lettem.
Eltereltük a figyelmedet, hogy Kira rád adhassa a bilincset,
és Doric megtehesse ezt.
Szerintem annyi neki.
Tényleg nem hittem, hogy beválik a tervünk.
Biztosítottál minket róla.
Holga!
- Elintéztük? - Holga?
Igen.
Igen, elintéztük.
- Az… - Úristen!
Nincs túl jó helyen, mi?
Nem olyan rossz.
Tessék!
Simon! Segíts rajta!
Vörös varázsló kardja. Semmit sem tehetek.
Hé!
Felgyógyulsz. Nem lesz semmi baj.
Kérlek, ne!
- Ne sírj! - Kérlek, ne halj meg!
Ne sirass!
Nem akarok utolsó szavakat!
- Ne búcsúzkodj! - Büszke vagyok arra, amit tettem.
Hősként halok meg.
Te pedig…
jó ember vagy.
Igazi Hárfás.
Hallgass! Bolond vagyok, tudod jól.
Ígérj meg valamit!
Jó. Bármit.
Viseld gondját a lányunknak!
Ő a legjobb dolog, ami tőled származik.
Úgy lesz.
Se dicső sors, se gazdagság
- Jer, itt legalább finom bor vár - Jer, itt legalább finom bor vár
- Koccintsunk egy jó nagyot! - Koccintsunk egy jó nagyot!
- Aztán fenékig, és lopjuk a napot! - Aztán fenékig, és lopjuk a napot!
Hejhó! Tudod-e?
Ne!
Szükségem van rád.
Csak egyszer használhatjuk.
Tudom.
Ugye nem pazaroltátok el rám?
Miért csináltátok?
Szass Tam nem fog örülni ennek.
Ha ránk támadna, várni fogjuk.
Együtt?
Igaz. Nem kedveled az embereket.
Némelyikkel nincs baj.
És te?
Visszatérsz a Hárfásokhoz? A társaiddal leszel?
A társaimmal vagyok.
Szóval a legutóbbi udvarlási kísérletem elég rossz volt.
De volna esetleg kedved adni neki még egy esélyt?
- Jól van. - Igen?
- Nyugodj le! - Jó.
A fenébe! Nyomorult kehely.
Jó estét!
Utána, persze, tudjátok, mi történt.
Sofina varázslatának eltűnésével Zsarátlan nagyúr végre felgyógyult.
Első intézkedése az volt,
hogy Hősi érdemrendet adományozott Téltelen megmentőinek.
A Smaragd Enklávénak pedig
mind tagjai, mind földjei részére hivatalos védelmet biztosított.
Úgy is mondhatnám, tetteim bár megkérdőjelezhetőek,
de a város felvirágzásához vezettek.
És habár csak büntetésem első évét töltöttem le, hadd mondjam el,
mennyire
kijózanító élmény volt.
Mélyen magamba néztem,
és feltettem azt a kérdést:
„Mi folyik idebent?”
És, tudjátok, rájöttem,
hogy rengeteg dologról az anyám tehet.
Szigorú asszony volt, gyakori dühkitörésekkel…
Állj! Eleget hallottunk.
Kegyelem megtagadva.
Az ülést berekesztem.
Jarnathan!
Jaj, ne! Szörnyen sajnálom!
Nem tudom, mi ütött belém. Sajnálom!
Hahó!
Feltennétek még egy kérdést?
Valaki?
A feliratot fordította: Szűcs Imre