ŠOLA ZA DOBRO IN ZLO
Pred mnogimi leti sta mogočna brata ustvarila šolo,
da ohranita ravnovesje med Dobrim in Zlim v svetu pravljic.
Brata sta si dolgo časa mirno delila oblast.
Toda stvari redkokdaj ostanejo takšne kot so ...
Goljufal si, veš.
Arena boja ima jasna pravila. Nobene magije.
Ni goljufanje, če zmagaš. Goljufanje je samo, če te dobijo.
Greva še eno rundo? –Ne, nimava časa.
Vadba s tabo je še edina stvar dneva, v kateri uživam.
Tudi jaz uživam, vendar naju potrebujejo.
To je ena slabih plati vodenja najpomembnejše šole,
ki so jih kdaj zgradili. –Dolgočasim se.
Rafal, kaj hočeš? –Samo še eno rundo.
Oba uporabiva magijo.
Brez omejitev.
Daj no, Rhian.
Pokaži mi, kako se dela to.
Ti pa res ne znaš ...
Rafal, dovolj je!
Mogoče zate,
ampak jaz imam dovolj zadovoljevanja s polovičnim.
Vse si želim!
Ne!
Rafal, kaj si storil? To je ...
Krvava magija.
Leta sem jo iskal, a sem jo sinoči končno našel.
Rafal, z razlogom je prepovedana.
Prevzela te bo. Ne moreš je nadzirat.
Raje imam kaos.
Tisoč let si vedno dajal junakom prednost!
S tabo sem držal ravnovesje.
Zdaj sem na vrsti jaz.
Rafal ... –Jaz narekujem pogoje.
In svet bo zelo drugačen.
Lahko sodelujeva.
Zlo ne sodeluje.
Zlo ne deli.
Ko opravim svoje,
Zlo ne bo izgubilo.
Ne!
Rafal.
Mnogo let kasneje se je v daljni deželi odvijala nova zgodba ...
Nekoč pred davnimi časi je živelo dekle po imenu Sophie.
Pogumno bitje izjemne lepote in neobičajne prisrčnosti,
kateremu je bilo usojeno spremeniti svet.
Poslušaj, še zadnjič,
leno, nezaslišano dekle.
Takoj spravi svojo okorno rit iz postelje!
Sophie, vem, da me lahko slišiš!
Naj me nekdo reši.
V redu, budna sem! Ne poruši mi vrat.
Pa jih bom, če ne boš čez pet minut zunaj.
In ne boš zapravljala ene ure samo za lase.
Jaz vsaj imam lase.
V redu, pomirita se, fanta.
Dobro jutro, draga družina.
Ne trati paradižnika, Sophie! Za v enolončnico je bil!
Pa saj to ni res!
Medtem, na drugi strani Gavaldona,
tik izven mesta, v skromni koči na vrhu griča Graves
je živelo dekle po imenu Agatha.
Presneto!
Predober si v strmenju, Razparač.
Lahko za hip prideš sem, Aggie?
Za vdovo Grunfeld pripravljam prababičin ljubezenski napoj.
Nekaj mu manjka.
Mišjak. –Seveda.
Agatha ni vedela, ali je njena mati dejansko čarovnica,
saj njeni napoji niso nikoli delovali.
Toda njena mati je v Agatho polagala največje upe,
saj je vedela, da ima njena hči lastnosti prave čarovnice.
Mnenje, ki si ga je delila z Agathinimi vrstniki.
Čarovnica!
Na grmado! –Čarovnica!
Pozdravljeni, moji mali gozdni prijatelji.
Čudakinji!
Spaki!
Mojbog, kako sovražim to mesto.
Na srečo sta imeli druga drugo.
Prijateljstvo med dvema tako različnima dekletoma
se je morda zdelo malo verjetno,
a njuna vez je bila posebna ...
Nagravžno!
... skovana že v zgodnjem otroštvu.
Kajti prav smrt Sophiejine mame, osebe, ki jo je imela najraje ...
Vedno se zavedaj, kako posebna si.
Nekega dne boš spremenila svet.
Potem boš živela srečno do konca svojih dni.
... ji je prinesla prijateljico, ki jo je imela še raje.
Kdo je tam? –To sem naredila zate.
Žal mi je za tvojo mami.
In prav pod vaškim drevesom želja sta zapečatili vez,
za katero sta vedeli, da bo trajala vse življenje.
Dobesedno ti že stotič pravim ne.
Saj ne rabi biti popolna preobrazba.
Lahko bi samo naredili kumarično masko za oči.
Ali pa šli čez pore. –Živjo, grdoba.
Mu ne boš odgovorila? –Ne ona, ti.
Eric pravi, da si ga zaklela. –Kdo je Eric?
Osem let smo v istem razredu. –Pravi, da si ga čudno pogledala
in zdaj ga vsepovsod srbi.
Oprosti, tole zveni bolj kot težava s higieno.
Resno. Ima kdo uši? –Ej, utihni!
Imata se za boljši od ostalih, v resnici pa sta naduti in umazani.
Spaki!
In jaz sem Eric.
Veš, mislim, da si mu všeč.
Komu? Ericu?
Oprosti, Eric obstaja?
H ge. Fisher moram po mišjak za mami.
Tako ali tako moram po zeleno svilo.
Dobiva se v Deauvilli. –Počakaj, ne, Sophie ...
V redu ...
Prima.
Čarovnica.
Čarovnica je.
Živjo.
Pozdravljen, malček.
Ja, ti je všeč to?
Ti si dekle, ki živi na pokopališču.
Ja, ob pokopališču živimo.
Veš, vsi ...
In to res vsi, pravijo, da si čarovnica.
Saj veš, kaj smo nekoč v Gavaldonu počeli čarovnicam?
Zažgali smo jih.
Res prijeten dan ti želim, prijatelj.
Nočemo čarovnic v mestu.
Me slišiš?
Grožnja je dostojnim ljudem Gavaldona.
Veš, dvomim, da je v Gavaldonu sploh še kakšen dostojen človek.
Si v redu? –Ja, dobro sem.
Poberiva se od tod.
Ustaviva se pri Deauvilli, mogoče ima kaj novega.
Ne bi morala iti doma?
Pridi. Poglejva, če ima kaj novega.
Moji najljubši bralki.
Še dobro, da sta se oglasili.
Včeraj smo dobili veliko pošiljko.
Kakšne zgodbe o duhovih? –Ja, nekaj zanimivih.
Kakšno novo pravljico? –Nič, česar ne bi
že tisočkrat prebrala, Sophie.
Sem pa opazila nekaj zelo zanimivih starejših izdaj.
Poglejta! Izbrskajta.
Morda bo zvenelo noro, ampak ali si kdaj razmišljala,
da bi šla iz meja udobja?
Mogoče nehala brati knjige za otroke?
In začela Kri Homunkulusa?
V redu je, hvala. Raje Pepelko kateri koli dan.
Samo poglej vse te obleke v njih.
Našla si jo.
Samo poglej žig.
Kdo je Š.D.Z?
Ne kdo. Kaj. Šola za Dobro in Zlo.
Ne reci, da še nisi slišala zanjo.
Kje pa je? –Nihče ne ve.
V drugem času, na drugem svetu.
Toda legenda pravi, da je tam,
kjer se za resnično zgodbo začne vsaka pravljica.
Šola za Dobro usposablja junake.
Šola za Zlo pa zlikovce.
Vsaj tako pravijo. –Ljudje v azilu za blazne.
Sama ne bi bila tako prepričana.
Pred dvajsetimi leti so iz naše vasi
pod krvavo rdečim nebom odpeljali deklico Leonoro.
Mnogi verjamejo, da jo je šola želela iz nekega razloga.
Kaj se ji je zgodilo?
Nihče ne ve.
Nikoli več ni bilo slišati o njej.
Tudi tako bi se dalo iz mesta. Ali sprejemajo nove učence?
Saj se hecaš, ne?
Ja.
"Draga Šola za Dobro in Zlo.
Kot bodoča princesa si močno želim obiskovati vašo cenjeno institucijo.
Dovolite mi, da naštejem številne lastnosti,
s katerimi verjamem, da sem edinstveno kvalificirana kandidatka.
Že od rosnih let vem, da mi je usojeno spremeniti svet."
Pripravljena poskusiti vse,
da pobegne iz svojega trenutnega življenja ...
Prosim, bodi resnična.
... je Sophie vse svoje upe za prihodnost zaupala
moči drevesa želja.
Kako sovražim mačeho! –Kaj?
V njeni tovarni iščejo delavce
in me sili, da pustim šolo in tako prinesem več denarja.
Tudi jaz jo bom pustila. Lahko še meni priskrbi delo?
In potem kaj? Zblediva v tem mestu, kot vsi ostali?
Ne, Aggie. Mami je rekla, da moram storiti nekaj pomembnega.
Nekaj vrednega.
Zato bom nocoj odšla.
Čakaj, Sophie. Še nikoli nisi niti stopila izven Gavaldona.
Sploh ne veš, kaj je zunaj.
Nihče od nas ne ve. –O tem govorim.
Veš, da se mi ne bo nič zgodilo, dokler bom obtičala tu.
Ne morem se zadovoljiti z običajnim življenjem.
Ne bom se.
Poglej.
Se spomniš?
Ja, prejšnji teden sem jo našla na podstrešju.
Vidiš? Storila si že nekaj vrednega.
Na dan, ko si postala moja prijateljica.
Prosim, brez tebe ne bom preživela v tem mestu.
Govorila bom s tvojima staršema.
In jima rekla, kako nepošteno je to.
Klicala te bom gavaldonska kraljica Sophie.
Dovolila ti bom celo, da mi narediš preobrazbo.
Samo prosim ne odhajaj.
Prav. –Obljubiš?
Obljubim.
Hvala ti!
Gavaldonska kraljica Sophie.
V tistem trenutku je Sophie sklenila,
da si ne želi več, da se njeno življenje magično izboljša.
Nastopil je čas, da prevzame svojo usodo.
Tudi če bi to pomenilo, da prelomi obljubo,
ki jo je dala svoji najboljši in edini prijateljici.
Res mi je žal, Aggie.
Toda nekatere želje so preprosto premočne, da bi jih vzeli nazaj.
ZAPUŠČATE GAVALDON
Torej boš vseeno pobegnila?
Aggie, žal mi je.
Kaj je bilo to?
Rdeče nebo. Dogaja se.
Sophie.
Pobrati se morava. –Aggie, zaželela sem si to.
Kaj si?
Sophie!
Drži se! Prihajam!
Nasvidenje, Gavaldon!
Zbogom, povprečnost!
Adijo, nizka prizadevanja!
Aggie, ne!
Prosim, izpusti me!
Ni šanse! Nikoli te ne bom izpustila!
Ne.
Ne, Aggie. Dobra stvar se je dogajala.
Žal mi je, Sophie, ampak nisem mogla tvegati.
Ne morem dovoliti, da se ti zgodi kaj slabega.
Ja, vem.
Mojbog!
Aggie, to je dobro.
Ne! To že ni dobro!
V redu je!
To je to!
Resnično je! Prav sem imela!
Aggie, poglej. Tisto mora biti Šola za Dobro.
Tako prekrasna je.
Čakaj, to pomeni, da je tisto tam ...
Mojbog, tista druga.
Aggie, to je vse, kar sem si kdaj želela.
Ampak jaz si nisem!
Ne, Sophie, vrniti se morava!
Veš, da moja mami ne more brez mene!
Sem prepričana, da te bo odpeljal nazaj, ko me odloži v Šoli za Dobro.
Hočem, da naju obe odpelje nazaj!
Ne, Aggie!
Ne! Mene bi moral odložiti v Šoli za Dobro, ne nje!
Ne, odpelji me nazaj! Prosim!
Ne! Ne razumeš! Dobra sem!
Krasno! Ptica mi je pojedla majico.
Se lahko dotaknem tvojih las?
Večina čarovnic nima princesinih las.
Stavim, da dišijo po torti.
Obožujem torte. –Nisem čarovnica!
Kam greš? Daj, no!
Pomagajte mi!
V kolono, zelenka!
Tja se spravi!
Oprosti. –Pazi malo, spaka.
Ne! Poslušajte. Ne bi smela biti tu.
Dobra sem! –Res sovražim vselitveni dan.
Princesa bi mogla biti, ne zlikovka!
Ne!
Ali je pravkar ubila vilo?
Kaj?
Prekleta ... –Ježeš.
Očitno si se izgubila.
Ja, milo rečeno.
Kako pridem ven od tod?
Kaj hudiča je to?
Izgleda kot čarovnica. –Meni bolj kot trol.
Jaz bi rekla, da je demon. –Mogoče delna grbavka?
Nimam grbe.
Potem pa res rabiš krojača.
Kako pridem preko do tiste šole?
Vedela sem po njenem vonju. Ničnica je.
Poslušajte že!
Samo prijateljico moram najti.
Kakorkoli že, vile bodo poskrbele zanjo.
Pridite, dekleta.
Kaj? Saj odhajam!
Ne. Moram ...
Nehajte početi to!
Kaj pa ...
Ne, izpustite me! Stran od mene!
Spet jaz.
Daj šapo.
Čistejša je od moje roke. Verjemi.
Sicer pa sem Hort. –Hort?
Zveni kot da bi nekdo izkašljal to.
To je najlepša stvar, ki mi jo je kdo kdaj rekel.
Čudak.
Oprostite, gospa.
Izgledate glavni, jaz pa sem v napačni šoli.
Kako skrb vzbujajoče. In nemogoče.
Nazaj. Ime?
V bistvu, veš kaj? Ugibala bom.
Ne boste vedeli. –Sophie.
Iz Gavaldona.
Sem uganila? Vedno uganem.
To mora biti pomota. Jasno sem ... –Bralka si.
Berem, če mislite to. –Ne mislim.
Vsake toliko čase je nek srečen kandidat od zunaj
izbran za sprejem v to posvečeno ustanovo.
Pravimo jim Bralci.
Ker lahko samo berejo o neverjetnih dogodivščinah,
ki izvirajo od tod. Zdaj pa, če dovoliš.
Posvetiti se moram sveži zlikavosti.
Čas za predstavo!
Pozor!
Pozor, bodoče Zlo!
Če odprete svoje drobne krvave oči,
boste po dvorani našli svoje domove in urnike.
Dobro bi vam služilo, če bi si oboje zapomnili.
Naj bom ponosna.
Mojbog.
Da se me nikoli več ne dotaknete.
V redu. Prav.
Mislila sem, da so vile prijazne.
Saj sem v peklu.
Res je pekel.
Kaj ...
Ti ... –Pozdravljena!
Vidim, da si našla sobo za udobje.
Bravo, Agatha iz Gavaldona.
Lahko predlagam, da se malo očediš pred sprejemom?
Ali pa raje kar precej očediš?
Kako poznate moje ime?
Ker sem te pričakovala.
Jaz sem profesorica Dovey,
na voljo, da pomagam, kakor lahko.
Končno! Moja prijateljica Sophie je želela biti tu.
Ničnica? Ne. –Kaj?
Tvoja prijateljica je Ničnica.
Ti si Večnica.
Večniki, ker verjamemo v srečno Večstranstvo.
Ničniki pa, ker ne verjamejo.
Šola za Zlo, Šola za Dobro.
Zlo ... –Ja, razumem.
Ampak očitno je prišlo do resne napake.
Mislim, poglejte me.
Draga moja, dobrote se ne meri
samo po tem, kako nekdo izgleda.
Ne, gre se za to, kaj nekdo počne.
Če si tu, potem moraš imeti veliko moč.
Verjemite, nimam.
Potem pa stavim, da se jo moraš samo naučiti priklicati.
Jo občutiti.
Kajti magija sledi čustvom.
Močnejše kot je čustvo, močnejša je magija.
Prikliči dovolj strasti
in dosežeš lahko karkoli.
Zate.
Kako ste naredili to? –Pravkar sem ti rekla.
A tako. –Ja.
Najlepša hvala za predstavo.
Uživajte v svojih trikih, gospa.
Poiskati moram svojo prijateljico in se vrniti v Gavaldon. –Stoj!
Glej, če je prišlo do pomote,
potem bo nekdo oplel.
Dobesedno.
Zato se pretvarjajva, da ni pomote,
dokler se zadeve ne reši, prav?
Sicer pa ni poti nazaj.
Čakajte, kaj? –Že vem!
Dajva te v tvoj oklep.
Ja.
Ja! Poglej jih!
Naj uganem. Nisi za rožnato?
Ni problema.
Imamo tudi vrtnico, fuksijo, rdečico, lubenico, hibiskus.
Toliko barv!
Preprosto ljubim svoje delo.
Čakaj, Sophie! –Aggie!
Obleko so ti dali?
Sedi in utihni, Bralka!
Čakajte ... –Pridi!
Prav.
In ostani tu!
Spet jaz.
Mojbog ...
Oče mi je rekel, naj ne govorim z Bralci.
Pravi, da prinašajo smolo.
Verjetno si brala o mojem očetu.
Kapitan Kljuka.
Precej sijajno ladjo ima.
Želiš grižljaj? Lepo in zgnilo je.
Najprej milost in lepota?
Če že vztrajaš, Clarissa. –Me veseli, da se strinjaš.
Dobrodošli, prvošolci!
Jaz sem profesorica Dovey,
dekanja Šole za Dobro.
Večniki!
In jaz sem gospa Lesso, dekanja Šole za Zlo.
Ubijemo vas!
V Šoli za Dobro ni fantov? –Na pretek jih je.
In pripravi se na omotico.
Po tradiciji nas bo lanskoletna zmagovalna šola ...
Ponovno mi. Kdo bi si mislil. –Jaz si.
... vse počastila s prikazom svojih viteških talentov.
Gospodje!
Kakšen kup zgub.
Ježeš.
Mar niso čudoviti?
Če ste končali s svojim plesanjem, bi morda želeli pošten boj.
Joj, ne.
Kaj pravite?
Kdo je to?
Tedros je!
Njegov oče je bil kralj,
zato mora seveda imeti svoj butast prihod.
Veste kaj? Dajmo vam malo olajšati.
V napad!
Ja!
Sploh ne vem, komu mar, če si lasti okroglo mizo.
Njegov oče je bil kralj Artur? –Zeham.
Dobro opravljeno, pobje. –Poglejmo, kako ti gre
v pravem boju, lepotec.
Pripravi se na smrt.
Daj ga!
Prosim te.
Če se že gremo to, se dajmo vsaj na pravi način.
Ja, pokaži mu!
Dajte no! Prekršek!
Kdorkoli? Čarobni meč ima!
Kako je to pošteno?
Excalibur je.
Resno?
Saj vem. Kako zlobno od mene.
Pa daj no!
Presneto.
Kako dobro od vas, da spet izgubite.
Bravo!
Junaška predstava!
Poglejte ...
Oprosti, gospodična. Mislim, da ... –Da ne spadam sem? Vem.
Saj tako nočem tvoje vrtnice.
Mimogrede, tako izgleda normalno dekle.
Meni jo je želel nameniti.
Normalno dekle.
Zraven mene je prost sedež, Teddy.
V tvojo vednost, ne veš, kaj sem želel reči, ampak ...
lep poskus.
Po čem je dišal?
Egu.
V teh dveh šolah bomo odpravili morebitno zmedo
in naredili vaše duše čim bolj čiste.
Čisto Dobro.
Ali čisto Zlo.
Bodoči junaki in zlikovci, izbrani ste
za zaščito in vzdrževanje
ravnovesja med Dobrim in Zlim.
Kajti če bo to ravnotežje kdaj ogroženo ...
Mislim, da se z novimi prijatelji ne rabimo spuščati v to, kajne?
Tako vesel prvi dan je.
Nikar ga ne pokvarimo.
Poleg tega sem prepričan,
da bo ta novi letnik deloval izjemno dobro.
In tako kot vaši starši pred vami, ste vsi tukaj,
ker svet zgodbe potrebuje velike junake in zlikovce,
ki bodo ljudi v zunanjem svetu naučili
sprejemati odločitve, da najdejo svojo pot.
Držite se pravil, dobro se učite in ne pozabite,
Zgodbar za lastno pustolovščino izbere le najboljše od naših učencev.
Kaj pa, če se nas je odložilo v napačno šolo?
Ali pa je bila pomota in moraš nemudoma domov?
Nobenih pomot ni v Šoli za Dobro in Zlo.
Zato vam želim prijeten semester.
Vsi učenci, zglasite se v svojih dodeljenih spalnih sobanah.
Izvrstno.
Dobro nima prostora za Zlo.
Reena.
Povej vilam, da pridejo po mojo prtljago.
Selim se.
Ampak tako te bom pogrešala.
Poskusi ničesar uničiti.
Sladke sanje, Ničnica.
Ne, ne razumete!
Poiskati moram svojo prijateljico!
Rekla sem ti, da jo bomo dobile.
Naj uganem.
Belle si.
Ali pa Anastasia. Ali pa Sladkornica.
Pravzaprav mi je ime Sophie.
Nobenih olik nimata.
Dobrodošla v sobi 66.
Jaz sem Dot, hčerka Roberta de Rainaulta.
Robert ... –Halo? Šerif Nottinghama.
V redu je. Saj ni toliko slaven.
Ja, kdo je sploh kdaj slišal za Robina Hooda?
Nauči se svoje zgodovine, kremšnita.
Kakorkoli že, to je Anadil.
In ta sonček tu je Hester.
Lahko spiš ob meni, Sophie.
Prav smešno ime za zlikovko.
Prosim te. Nobena zlikovka ni.
Seveda nisem. Poglejte me.
Ali izgledam kot čarovnica? Ali pa trol?
Ali pa neka nagravžna stara vešča?
Tista vešča
je moja mama.
V redu, glej gor, Agatha.
Samo kupid je, trapa.
V redu, ne bodi bedna.
Ne bodi bedna. Imaš to.
V redu.
Živjo.
Učencem ni dovoljeno iti na polico.
Pripravi se na kazen!
Jaz pa sem mislila, da je Gavaldon slab.
V redu, princesa. Kaj je tako pomembno,
da sva morali prehoditi vso pot gor? V petkah sem.
Za Bralki gre.
In njuno vztrajanje, da nista tam, kjer bi morali biti.
In nekaj se res zdi narobe.
Edino, kar se zdi narobe
je ravnateljeva odločitev, da ju sploh pripelje sem.
Kaj če se je res zmotil?
Kaj če ju je odložil v napačnih šolah
in se zgodi nekaj groznega? Nikoli ne bo priznal.
Okrivil bi eno od naju, da si reši obraz
in veš, kaj bo sledilo potem.
Nobene pomote ni. Sicer pa sem mislila, da boš vesela.
Tako sem obtičala s še eno slabičko.
Sophie iz Gavaldona. –Kaj? Ne. Kako to misliš?
Prosim te. Zlo že preko 200 let ni zmagalo ničesar.
Nekajkrat ste bili precej blizu.
Blizu ni dovolj!
S svojimi učenci moram dvakrat bolj garati.
Kajti svet, kjer Zlo ni tako močno kot Dobro,
je svet v neravnovesju.
Zdaj pa, če dovoliš,
me čaka veliko dela.
Lesso!
Stran od Sophie, čarovnica mala.
Čaka jo usoda, ki jo mora izpolniti.
In zdaj pripada meni.
Kje si, Sophie?
Sem prepričana, da je tvoja mama znotraj lepa.
Samo na drugo šolo moram priti.
Dobra sem. –Ja, v prikrivanju svojega Zla.
Nisem Zlobna. –Rešimo to z znanostjo.
Mojbog! –Če je Dobra,
jo bodo med padcem ulovile vile.
Če pa se raztrešči v skale in umre grozljive smrti,
je Zlobna.
To drugo. Naj bo to drugo.
Saj je zlikovka. Samo ne ve še.
Ne, Dobra sem!
Saj stoka kot Večnica.
Vonj ima po Večnici.
Lasje ima kot Večnica.
Oziroma je imela.
Las že ne!
Želiš dokaz, da sem Dobra? Vzemi zrcalo in poglej vanj.
Vešča!
Sem vama rekla. Vsekakor je Zlobna.
Sophie! –Aggie!
Aggie.
Pridi. –Čakaj. Kam greva?
Spravili te bova od tod.
Dobro. –Ni dobro.
Nek stvor te preganja.
Videla sem ga.
V redu.
Končali bova to.
Aggie, ne! Ni vredno!
Pridi.
Agathin načrt je bil preprost.
Poiščeta ravnatelja
in ga neposredno prosita, da zapustita šolo.
Ločila ju je le ena težava.
Kako prideva notri?
Vsekakor je šel tu gor.
Videla sem.
Ej, spustite naju notri!
Krasno.
Zdaj pa sva obtičali tu gor.
"Pa sta bili pripravljeni na to, kar ju je čakalo v senci?
Agatha je vzkliknila v temo."
Halo?
"Vendar ni bilo odgovora."
Kdo je to?
"Sophie je odkrila, da se po stenah vrstijo knjige,
polne zgodb z vseh koncev sveta."
Veš, slišiva te pripovedovati, čudakinja.
Če naju poskušaš prestrašiti, ne uspeva.
"Dekleti sta zaslišali praskanje v temi.
Previdno sta se pomikali proti temu."
Saj to ni res.
Vse to in potem je samo butasto pero?
Sophie, stoj! –Ne dotikaj se!
Vesta, še noben učenec ni prišel v moj stolp.
Vedel sem, da sta posebni.
Zgodbar je začel pisati vajino zgodbo že pred prihodom.
Zato pa sem tako zmeden, čemu si tako želita oditi.
Ona si želi oditi. Jaz ne.
Sophie, spraviti te moram od tod.
Dami. Zagotavljam vama, da sta tu povsem varni.
V ponos nam je ščititi naše Bralce.
Res? Kaj pa tisti vrteči stolp krvi,
ki sem ga videla premlevati o Sophie?
Prijateljica, veš, toliko raznih duš je
in prilagojenih urokov po šolah, ki jih niti jaz več ne dohajam.
Jaz mislim, da je v nevarnosti.
Zato na žalost ne moreva poležavati tu,
medtem ko naju usposabljate za neko neumno pravljico.
Naši diplomanti živijo zelo resnične dogodke, ki spreminjajo svet,
ki postanejo zgodbe, ki spreminjajo svet.
Pravite, da so Sneguljčica,
Pepelka ter Jakec in fižolovo steblo resnični?
Kot tudi Herkules
in Sinbad
in El Cid
ter vsi ostali, ki so se borili s silami Zla.
Mi vas naučimo, kako izpolniti svojo usodo.
In točno tega se želim naučiti, ampak ste me dali v napačno šolo.
Morala bi biti v Dobri.
Storili ste napako.
Gospod. –Mogoče sem jo res.
Vendar boš morala to dokazati.
Zakaj, ko pa je napaka vaša?
Ker ko Zgodbar enkrat nekaj napiše,
samo Zgodbar lahko spremeni potek.
To je že smešno.
Kako naj mu prepričava um, če ga sploh ima?
Pa ga ima.
In samo en način obstaja.
Kaj je tista stvar, ki je Zlo nikoli ne more imeti
in brez katere Dobro ne more?
Že vem. Olike.
Gradu. Sijajnih las. Konja.
Prave ljubezni.
Kar se tradicionalno pokaže pri poljubu.
Torej pravite ...
Ne morem verjeti, da bom res to rekla.
Če bi Sophie poljubila svojo pravo ljubezen,
bi to dokazalo tistemu peresu, da ste se zmotili?
Če bi nekdo iz Šole Zla dobil poljub prave ljubezni,
bi to spremenilo vse.
Bi lahko ostala in zamenjala šoli?
Sophie.
Vedno sem si želela tega, Aggie. Ne morem se vrniti v Gavaldon.
Ne v staro življenje. Ne bom več imela te priložnosti.
Prosim, naj storim to.
Bom premislila. –Izvrstno.
Nič, mislim, da je bolje,
da si gre nekdo poiskati princa za poljub.
Toda ne pozabi, draga Bralka,
noben poljub ni brez cene.
Čakaj, kaj to pomeni?
Dobro jutro, drage!
Rana ura, zlata ura!
Prvi dogodek v semestru, Večni ples,
je oddaljen le še dva tedna in ve se imate še veliko za naučiti.
Dobro jutro.
Dobro jutro, Agatha.
Zbudite se, ogabnice!
"Sophiejini kandidati za poljub"
Kdo je tisto? S temnimi lasmi?
Tristan. Ulovila sem njegovo vrtnico.
Upam, da me povabi na Večni ples.
Fanta moraš spraviti k temu, da te povabi na ples, sicer padeš.
Nočeš si pasti.
Trikrat padeš in si izključena.
Misliš, potem te vržejo ven?
Ne.
V bistvu te spremenijo v nekaj drugega.
Kot je govoreči čajnik.
Ali pa v miš ali v nekaj veliko hujšega.
Čakajte, za vedno? Kaj?
Pogršanje!
Zakaj moramo biti grdi?
Hort! Zbudi se!
Ker spravi male otroke v jok.
Narobe. To je zgolj bonus.
Zakaj bi bili odvratni in odbijajoči?
Tudi sama se sprašujem.
Ko se ne zmeniš na svoj izgled,
te prisili k uporabi svoje inteligence.
Grdota je svoboda!
Pravkar mi je izpadel zob.
Ogabno je.
In vseeno mi je.
In to je moč!
Tišje, dekleta.
Jaz sem profesorica Anemone
in tu sem, da vam pokažem, kako postati
resnično močna ženska skozi lepoto.
Nasmeh dame je meč
v boju za življenje in za pravo ljubezen.
Zato vzemite zrcala
in udarite!
Lepo, Reena. –Hvala, profesorica.
Izjemno, Beatrix.
Oprostite. To se zdi tako narobe.
Nasmeh? Tako nas krepite?
Nasmeh je strog pogoj za opravljanje tega predmeta.
Zato mi pokaži svoj nasmeh, če si ne želiš pasti.
Svoj nasmeh?
Ne počutim se varno.
Čakajte. Kaj je to?
Padec, Bralka.
Čakajte, pogrnili ste me, ker se slabo smejim?
Ja. Vrnimo se na delo.
Zdaj pa se pripravite, da popijete to
in vidite, kako grdi in mogočni ste lahko.
Bralka.
Ti prva.
Ne. Ne želim si biti grda.
To nisem jaz.
Ne še. Hort!
Ja, g. prof. Manley.
Oprosti za to.
Ampak ne skrbi. Meni boš še vedno lepa.
Agatha si, kajne?
Živjo. –Te moti, če prisedem k tebi?
Ne. –Prav.
Če si res želiš.
Gregor sem.
Gregor Očarljivi. Princev sin.
Poskušal bom biti ne tako očarljiv.
Agatha sem. –Menda nočeš biti tu?
Tudi jaz ne.
Nočeš? –Nisem izrezan za princa.
To nisem jaz.
Veš, kaj bi raje počel? Imel svojo špecerijo.
Čakaj, res? –Ja.
Obožujem hrano, vendar ne bi prodajal mesa, saj ne prenesem krvi.
Zato pa sem danes padel. Zbodli so me v boju.
Oprosti, padel si zaradi majhnega reza?
Ne ravno.
Zagledal sem kri in se onesvestil v oklepu.
Bil sem na vrhu griča
in se začel kotaliti navzdol
ter na poti dol zbil vse.
Vsekakor sem pravi za špecerijo, ne?
Mislim, da bi moral početi, karkoli te osrečuje, Gregor.
Oprosti, Gregor, dovoliš?
Seveda. Se vidiva, Agatha.
Hvala.
So te napadli? –Ja.
Paglavci.
Pri predmetu grdote.
Jaz sem padla pri predmetu lepote.
Zaradi česa točno si padla? –Nasmeha.
Nasmeha? –Pozabi. Našla sem ti princa za poljub.
Sem že našla svojo pravo ljubezen.
Tedros.
Od trenutka, ko sva se videla, imava neko vez.
Sicer pa je z njim jasno, estetsko.
Na žalost ga ima že Beatrix.
Misliš, da je lepša od mene?
Samo pravim, da potrebujeva nekoga, ki je zdaj na voljo.
Ravnatelj pravi, da mora biti poljub prave ljubezni.
Sophie, poljub je poljub. –Kaj res?
Vidiš? Nič se ni zgodilo.
Mora biti prava ljubezen. –Jaz sem za stalno zvezo.
Mar nisi krasen?
Samo tole mu daj in mu povej, kako sem dobra in prijazna.
In nikar mi ne bodi čudna.
Veš, kaj mislim s tem.
Ne omenjaj svojega mačka.
Prav. –Prav.
Naj se samo zanima.
Za ostalo bom poskrbela jaz.
Dol z mene!
Kdo ste vi? –Jaz sem palček modrega gozda.
Mislila sem, da so palčki majhni.
Jaz pa, da so princese všečne.
Dobrodošli, učenci! Zberite se!
Vsi se vpišite, da bom vedel, kdo je preživel in kdo ni.
Ej, normalno dekle.
Kako ti gre kaj branje misli?
Ja. Ne, oprosti glede tistega.
Samo res je bilo preveč, ko sem prišla sem.
Ja, ta kraj zna biti preveč.
Nisem še naletel na princeso s takšnim odnosom.
Precej izjemno.
Se običajno smehljajo in te požirajo z očmi?
Ja, res me,
kar pa je zelo dolgočasno, zato hvala, ker nisi dolgočasna.
Ne, v bistvu sem precej dolgočasna.
Edina oseba, ki ne meni tako, je moj maček.
Ne, jaz ...
Saj pravijo, da znajo mačke dobro oceniti značaj.
Res pravijo? –Še bodo.
Zdaj, ko sem to rekel jaz.
Tu sem precej slaven, veš.
Pravljični princ številka ena.
Veš, ko boš postal kralj, bodo mogli najti večjo krono,
da bo ustrezala tvoji zabuhli glavi.
Lepa.
To je zate.
Ja? –Ne od mene.
Od prijateljice Sophie.
Čarovnice s sijajnimi lasmi?
Ne. Ni čarovnica. Samo odložili so jo v napačni šoli.
Ne, to se ne dogaja, normalno dekle.
Zagotovo te izigrava. –V tem primeru se je.
Verjemi. Ona je vsekakor princesa.
Moje ime je Agatha, mimogrede.
Agatha.
Veliko bolje.
Ker vsekakor nisi normalna.
Na dober način. –V redu, pridite!
V redu, zberite se! Dajmo segreti zrak!
Jaz sem Yuba, šolski strokovnjak za preživetje v gozdovih.
Več sto let sem živel v njih in nisem niti enkrat umrl.
Vsaj kolikor se spominjam jaz.
Samo malo palčkovega humorja.
Torej, lepo pot pod noge.
V redu, pa odprimo ta vrata.
Pridite.
Odpri!
Odpri.
Odpri gozdna vrata!
Hvala. Vsi za mano!
Nobene pustolovščine ne morete preživeti,
če ne morete preživeti v gozdu.
Modri gozd pripravi učence na vsako nevarnost, ki preti.
Živjo. –Gregor, kaj se je zgodilo tvojemu čelu?
Zjutraj sem padel pri jahanju konja.
Gregor!
Kot kaže nisem prav dober s konji.
In mislim, da rabim očala.
Moja špecerija se zdi vse boljša, ne?
Stran od Tedrosa, trapa.
Moj je.
Opala.
Pozdravljen.
Pridite!
Polje lepih mačeh,
a kot vemo iz naših pravljic,
te lahko lepota včasih ubije.
Ne!
Predrzna rastlina.
Takšnega šopka si ne želite ujeti na poroki.
Palčkov humor.
V redu.
V redu je, Gregor.
Ne more do tebe. V redu si.
Res sovražim ta kraj.
Hitro! Pridite.
Tole je Yubin najljubši del.
Zaplata buč.
Čez dan nenevarna,
ponoči pa grozljiv svet groze,
kjer vas bodo kosci lovili,
pili vašo kri
in prodajali vaše ude za plen!
Kosci? Kaj so to?
Eni teh.
Samo strašilo je.
In menda so mačehe samo rože.
Ne pozabite,
le najboljše Zlo se lahko kaže kot Dobro.
Pobrati se moram od tod! –Ne, slaba ideja.
Izpusti me! –Gregor, stoj!
Dvakrat si že padel!
Gregor!
Gregor, ne veš, kaj ti bodo storili!
Daj no, vrni se! –V redu bom!
Pomagaj mi!
Agatha!
Gregor?
Vsak zlikovec ima poseben talent,
ki ga lahko izpili v mogočno orožje,
da premaga svojega rivala.
Kaj je rival? –Vaš največji sovražnik.
Vaša zgodba se ne bo končala,
dokler ne bo eden od vaju uničen.
Zdaj pa želim, da me osupnete s tistim,
za kar menite, da je vaš edinstven talent.
Hort, ti boš prvi.
Pri predmetu kletev sem delal na svojih močeh volkodlaka.
Glejte tole.
Bravo, Hort!
V redu.
Naslednjič, ko bom potrebovala suhljatega enodlakega volkodlaka,
se bom zagotovo obrnila nate. Sedi!
Dot? Prosim, reci, da lahko pokažeš kaj več.
Glejte me.
Ali je zastrupljeno?
Lahko, da je.
Bolje je kot pa samcata dlaka.
S tem bi se dalo delati.
Sophie.
Tisti, ki so resnično Dobri, lahko prikličejo gozdne živali.
Jaz sem to počela s svojimi prijateljicami vevericami.
Ljubi Bog, odnehaj že.
Zakaj ne prikličeš pečino in skočiš z nje?
Zakaj ne poiščeš nekoga drugega, s katerim bi se šla težave z mamico?
Ne drzni si govoriti o moji mami.
Ničesar ne veš o njej.
Vem, da se je res odrezala, da te je spremenila v blaznico.
Preziram te, spaka.
In vse, za kar stojiš.
Kar samo dokazuje, da sem v napačni šoli.
Si želiš od tod, princesa?
Edinstven talent te blaznice
bi se te z veseljem trajno znebil.
To je čudovito.
Sophie, pazi!
Pojdi!
Previdno, Bralka, približuje se ti.
Uporabi svoj talent. –Če ne vem, kakšen je!
Tvoje prijateljice veverice, Sophie! Prikliči svoje veverice!
Na pomoč! Pomagajte!
Kot kaže tudi vevericam nisi všeč.
Uboga mala princesa.
Naj te rešim vseh muk.
Ubila jo bo!
Sophie, nikogar ne smeš ubiti, dokler ne diplomiraš.
Odpokliči jih!
Nehajte!
Mojbog.
Rafal?
Čudovito ti gre ...
Sophie.
Umaknite se! –Stran!
Hester! –Dobro si. V redu je.
Vse bo v redu. Dihaj.
Poskrbeli bova, da boš dobro.
V redu je.
Kdo je to? Kdo je Rafal?
Ne izreci več njegovega imena. Nikomur razen meni.
Kdo je on? Kako me pozna? –Ravnateljev brat je.
Nekoč je bil najmočnejše bitje na naši šoli.
Odkar je izginil, Zlo še ni premagalo Dobrega.
Toda tvoje moči nekako privabljajo njegovo pozornost.
Sploh nisem vedela, da imam moči. Nočem moči.
Hočem iti ... –Nehaj že stokati!
Kar si pravkar storila v učilnici,
mi je dokazalo, da si točno tam, kamor spadaš.
Ne gre za to, kaj smo.
Temveč to, kaj počnemo, Sophie.
Zdaj pa pojdi. In nikomur ne povej.
In če te Rafal spet obišče, mi moraš takoj povedati.
Pojdi.
Če je ona tista, Rafal ...
Storila bom vse v svoji moči, da ti jo dostavim.
Ljubezen moja.
Ne.
Seveda ne sovražimo.
Zlo sovraži.
Dobro ljubi.
Zlo napada.
Dobro brani.
Chinen, kdaj je Dobremu dovoljeno napasti?
Nikoli. Dobro se lahko samo brani.
Če bi Dobro napadlo prvo,
potem po definiciji ne bi bilo več dobro.
Natanko tako. –Kaj ste mu storili?
Pardon? –Gregor je trikrat padel
in potem izginil, kriče in v bolečinah.
V kaj ste ga spremenili?
Pravila na tej šoli se mora upoštevati.
Nobenih izjem ni.
Dame, kot sem govorila,
Zlo ima mnogo orožij,
toda mi imamo živali.
Živali kopnega, živali vode.
In tako, dame, vam danes predstavljam
ribe želja, lesketajoče podvodne prijatelje,
ki razumejo nas in naše najgloblje želje.
Zato, ker se bili to nekoč tukajšnji učenci?
Dovolj.
Ne prisluži si vsak svoje zgodbe.
Tako so lahko še vedno del srečnega konca nekoga drugega.
Dame, če je vaša želja dovolj močna,
potem se morda celo uresniči.
Katera bo prva?
Jaz!
Kiko.
Tristan je! Ljubi me!
Naj jaz poskusim! –Tristan. –Stran, Kiko.
Stran. Spravi se s poti!
Tedros.
Popolno izgledava skupaj.
Večni ples.
Kjer vas lahko naslednji teden mnogo prejme prvi poljub!
Agatha.
Ti si na vrsti.
Katero koli željo?
Karkoli si tvoje srce najbolj poželi.
Želim si dom. Za vse nas.
Kaj počneš?
Kaj se dogaja?
Dovolj je bilo, Agatha. Prosim, nehaj.
Ne morem izpustiti!
Nazaj!
Kdo je ona?
Sto let, odkar sem padla.
Sto let izpolnjevanja želja.
Prva si, ki si je zaželela, da se me osvobodi.
Ki mi je zaželela dom.
Hvala ti.
Bežite, bežite!
Bežite!
Agatha, spravi se od tam!
Vstani!
Gregor?
Gregor. –Ne, nikar! Stran od njega! –Gregor!
Gregor, ne vem, če ti lahko pomagam.
A če ti lahko, ti bom.
Krijem te!
Ne skrbi, Agatha!
Si v redu?
Kaj si storil?
Moj prijatelj je bil! –Skoraj bi te ubil!
Rešil sem ti življenje! –Rit naduta, ubil si ga!
Ne! –Tedros te je reševal!
Vsi takoj nazaj v svoje domove!
Pouk je za danes končan!
Ti greš z mano. Gremo!
Gregor, tako mi je žal.
Agatha ... –Nehajte!
Temu pravite Dobro?
Da uničite nekoga prijaznega,
ker ne dosežejo vaših nemogočih pričakovanj?
Kaj točno je pri tem dobrega?
Agatha, tu ima vsak svojo vlogo. Čez čas boš razumela.
Ne, ne bom.
Rekla sem vam, da ne spadam sem.
Kaj je narobe s tabo?
Nekoč je bilo Dobro pravo in resnično.
Zdaj pa smo v dobi egocentričnega perfekcionizma,
ampak ti si koristila svojo željo, da si rešila tisto ubogo dekle.
Se spomniš, ko sem ti rekla, da magija sledi čustvom?
Najmočnejše čustvo je empatija.
Strast, ki si mi jo pokazala, mi pove, da si ti,
mlada dama, točno tam, kamor spadaš.
Ti si prva prava princesa, ki jo je videla ta šola
po dolgem, dolgem času.
Govoriti morava.
Si dala Tedrosu moje pismo? –Ja, ampak tu se dogaja
nekaj zelo slabega. –Ja, meni praviš.
Pravkar me je obiskal roj čebel,
ki so očitno najmogočnejši Zli človek na svetu.
Nek moški Rafal. –Njega sem videla.
Ne, Sophie. Takoj morava iti.
Z ali brez poljuba. –Ne, čakaj. Kaj pravi Tedros?
Da ima tvoja prijateljica močan desni zamah.
Joj, ne. Kaj se je zgodilo z očesom?
Prijateljico vprašaj.
Udarila si ga?
Aggie, zakaj? –Ker sem si jo drznil rešiti.
Dobiva se zunaj, ko opraviš, karkoli že moraš opraviti.
Tako mi je žal.
Zna biti vzkipljiva. In očitno tudi nasilna.
Sophie, ne?
Ja. –Lepa pisma pišeš.
Nisem vedela, kako bi te drugače spoznala.
Tu nas res držijo narazen.
Ja, verjetno je najbolje držati Dobro in Zlo narazen.
Manj nereda. Razen če nimaš smole in si ujet v napačni šoli.
Ona ni v napačni šoli.
Vsekakor pa ne sme govoriti s princi.
Ne! –Ni ti je treba tako vleči.
Tedros, prosim! Ničesar nisem storila!
Zlobna je, Teddy. Naj poskrbijo zanjo.
Kam me nosita?
V sobo pogube. –Kam?
Ne! Ničesar tako slabega nisem storila!
In ravno zato si tu spodaj.
Ti.
Ti ...
Ki jo je Rafal izbral izmed vseh ostalih.
Lahko bi bila naša rešiteljica, ki jo je naša šola čakala.
Ampak ne. Ti tratiš čas in se zamotiš
s trapastim večniškim princem.
Prosim, ne trpinčite me.
Dan ti je bil velik dar, Sophie.
Ne bom dovolila, da ga sabotiraš.
Nastopil je čas,
da priznaš, na kateri strani si.
Rafal želi samo tisto, ki je resnično Zlobna.
Jasno je, da tvoja lepota preprečuje tebi in ostalim,
da sprejmejo, kdo v resnici si.
Ne!
Bučman! Stoj!
Mojbog, kaj sem storil zdaj?
Očitno si samo stal, medtem ko je orjaški pes
zvlekel Sophie v kričanju.
Rešujem princese in porazim Zlo.
Ne rešujem kar tako. –Veš, kdo je Zlo?
Ja, ker je dobesedno napisano na njeni šoli!
Ker sem Dober. To se pričakuje od mene.
Moram početi tako. Začni dojemati bistvo šole.
Ne, saj razumem. In nezaslišano je.
Veš tisti zlobni stimf, ki si ga ubil?
Ja, tisto je bil Gregor.
Ne, ni bil. Ker bi vedel. –Pa nisi vedel.
Si prepričana? –Vprašaj Dovey.
Potem pa se vrni in mi povej, kako prepoznaš Zlo.
Veš, za spremembo začni misliti s svojo glavo
in boš morda videl onkraj črno-belega,
katerega želi šola, da gledaš.
Morda te še preseneti, kar odkriješ.
Zakaj se mi to dogaja?
Ker je to tvoja usoda.
Rafal?
Lahko si več, kot si kdaj sanjala, da si lahko, Sophie.
Konec koncev ...
Vedno se zavedaj, kako posebna si.
Nekega dne boš spremenila svet.
In res si posebna, Sophie.
Toda vsi tega nočejo videti.
Bila si poštena, prijazna, potrpežljiva ...
Pa so ti priznali, da si Dobra?
Ne.
Samo meni lahko zaupaš.
Pozabi na njihova pravila.
Počni, kar želiš, kadar želiš.
In če ti ne dajo, kar je tvoje,
vzemi to.
Pritegnjena s strani Rafalovih besed,
se je Sophie odločila, da bo storila vse, kar je potrebno,
da osvoji Tedrosa in pridobi poljub prave ljubezni.
Si kaj izgubila?
Ali pa iščeš novi obraz, da udariš?
Ne najdem Sophie.
Želim se prepričat, da je z njo vse v redu.
Sem prepričan, da ne bo zamudila tega.
Danes je velik dan.
Obe šoli imata končno dostop do svoje magije.
Toliko, da veš. Nekateri pravijo, da si čarovnica.
Ja, sem že slišala.
Da sva na jasnem, jaz mislim, da nisi.
Ja?
Kaj pa sem potem?
Ko bi le vedel.
Ker zagotovo še nisem srečal tebi podobne.
Ne morem se iti tega.
Česa? Pasti na tla?
Utihnite!
Vsi se usedite!
Pričniva.
Za dostop do lastne magije
je treba najprej odkleniti prstni sij.
Ko obvladate prstni sij,
se bo izkazal za neprecenljivega.
Komaj čakam.
Pravijo, da se nekateri ljudje lahko spremenijo v živali,
ko imajo svojo magijo.
Ponoči se želim spremeniti v mačko, da lahko spim pod pečjo.
Tako toplo bi bilo.
Pričnemo?
Ne bojte se, Večniki.
Dobro ne pozna bolečine.
Ničniki,
bolelo bo.
Dobro.
V vrsto!
Jaz grem prva!
Prekrasno.
Nehaj!
Vaš prstni sijaj vam pomaga, da se zavedate moči, ki je v vas.
Hvala, gospa.
Ko vam zasije prst, pomeni,
da ste začeli posegati v čustva, ki so dovolj močna,
da prikličete urok.
Močnejša kot so vaša čustva,
močnejša bo vaša magija.
Upam, da nisem pozna.
Kaj pa je zdaj to?
To? Kot kaže ste mi naredili uslugo.
Predolgo sem odlašala s preobrazbo.
Zdaj pa, če vam ni odveč, da mi aktivirate moči,
bila resnično hvaležna.
Hvala.
Premirje?
Torej, katera si želi masko?
Napnite!
Spustite!
Naj bo Dobro ali Zlo, lepota je stalno delo.
"LEGENDA O KRALJU ARTURJU" –Govoriti morava.
O čem?
Pod nadzorom imam. –Dvomim, da imaš.
Torej naj upoštevam romantični nasvet dekleta,
ki dela skulpture iz sluzi?
Zakaj se obnašaš tako?
Ker sem že sita biti patetična mala Sophie.
Dekle, ki me je branilo s ponvo, že ni patetično.
Všeč mi je nova jaz.
Prav, kaj je s to knjigo?
Tedrosov oče je izbral svojo nevesto Guinevere zaradi njene lepote,
potem pa ga je ona izdala z Lancelotom.
Kralj Artur je izgubil prestol in umrl zaradi strtega srca.
In kaj naj bi to pomenilo?
Pogovor o zmenkih? –Ne razumeš?
Po tistem, kar se je zgodilo njegovemu očetu,
se Tedros ne bo zaljubil v dekle samo zato, ker je vroča.
Dokazati mu moraš, da si Dobra.
Pred vsemi, da ne bo nihče mogel zanikati.
Prav.
Kaj moram storiti?
Dober strel!
Živjo.
Oprosti. Nisem te želela zamotiti.
Nič me ne zamoti.
Potem pa prinašam srečo.
Nikar si ne laskaj.
To je prinčev kodeks.
Puščica leti naravnost, če si čistega srca.
Kaj pa misliš, da počneš?
Od koder prihajam jaz, dekleta lahko počnejo isto kot fantje.
Nič nima s tem, da si dekle.
Ničniki ne znajo z lokom. Zaradi nečistega srca in ostalega.
Rekla sem ti, nisem Ničnica.
Prosim, ne Ničnica.
Komolec naj bo napet.
Iztegni to in sprosti oprijem.
Pomaga, če se osredotočiš na tarčo.
Lahko pričneš.
Nikoli nisem sploh podvomil.
Bi se družila?
Ne vem. S kom pa?
Samo z nekim princem, ki bi te rad bolje spoznal.
Na vrsti si.
Izdajalca.
Še slabo mi bo.
Ne vem, kaj vidi na njem.
In to pred nami vsem.
To ni prav.
Nerada pravim to.
Tole je slabo.
Moja je.
Naša mislim. Ničnica je!
Presneto nagravžno. –Pojesti bi ju morali.
Ves dan sta že skupaj.
Kako tragično.
Saj veš, da naju nihče nikoli noče videti skupaj?
Vem.
In da sem z nekom, ki ga imajo za Ničnika,
bo vso šolo poslalo v kaos.
Jaz bi preživela.
Kako se jim bo šele snelo, ko te bom spremljal na Večni ples.
Kaj?
Teddy, obljubiš? –Seveda.
Kaj?
Ne.
Ne boš spremljal te premalo oblečene volkulje namesto mene.
Naj katera ukrene kaj.
Greš kam?
Po tvojem grlu!
Pridi sem!
Nehajte!
Zakaj? Zakaj sploh še poslušamo to nezaslišanost?
Prosim!
Zmenki med Večniki in Ničniki so strogo v nasprotju s pravili.
Hvala! –Ja!
Zlo in Dobro ne sodita skupaj.
Odvra... Odbijajoče je.
Gospod, če smem.
Jaz sem odgovoren za izbiro Camelotove naslednje kraljice.
Te odločitve ne jemljem zlahka.
Sophie sem izbral, ker je Dobra. Samo v napačni šoli je.
Če on verjame v to, zakaj vi ne morete?
Sicer pa prave ljubezni nič ne more držati narazen.
Ali ni to prvo pravilo pravljic?
Če je res prava ljubezen,
bi takšna stvar zagotovo bila pomembna.
Zdi se mi, da obstaja samo en način, da se prepričamo.
Preizkus z zgodbo!
Kaj? Ne! –Gospod!
Gospod, sprejmem.
Oprostite. Kaj je Preizkus z zgodbo?
Vsak od vaju mora vstopiti v modri gozd na nasprotnih straneh.
Poraziti morata vsako nevarnost, ki se pojavi
in se najti do zore.
Pomoč je strogo prepovedana.
Sophie, zmoreva to.
Dovolj dobra in močna sva, da zaščitiva drug drugega.
Zmoreva to. –Kaj?
To ju bo oba ubilo!
Preizkus se bo pričel ...
ob mraku.
Tedros iz Camelota.
Sophie iz Gavaldona.
Preizkus z zgodbo ne gre jemati zlahka.
Smrtna nevarnost preži izza vrat šole.
Ali še vedno želita nadaljevati?
Želim.
Ja.
Vsekakor.
Če želita odnehati,
odvrzita rdeči robec na tla in bosta pripeljana na varno.
Naj se Preizkus prične.
Tedros?
Halo?
Tukaj sem!
Pripravljena, da se me reši!
Rože. Lepo.
Držimo se lepega.
Pozdravljene, prijateljice male.
Vse smo tako lepe.
Jaz sem.
Na pomoč!
Ne!
Tedros, pomagaj!
Tedros!
Tedros?
Tedros, kje si?
V redu.
Buče so zabavne.
Tedros, pomagaj!
Tedros!
Sophie, pridi! Pojdi!
Sophie!
–V redu je.
Pojdi k njemu. Ko te reši, ga poljubi
in se pobereva iz te norišnice. Prav? Pojdi.
Sophie! –Tedros!
Tedros, hvala Bogu.
Ne!
Sophie, vzemi Excalibur.
Pomagaj mu.
Sophie. Takoj mi podaj meč!
Sophie, stori kaj!
Kaj ti počneš tu?
Ti! Goljufala si.
Agatho si pripeljala. –Ne!
Ne, na lastno pest sem prišla, prisežem.
Ja. –Vedela si, da mi ne bo pomagala.
To ni res. –To ni pošteno.
Vsi vedo, da princ reši princeso in ne obratno.
Ne morem spremeniti sveta, če sem mrtva.
Jaz pa sem mislil, da si Dobra. –Ne.
Ne!
Ti.
Ti si storila to.
Samo pomagati sem poskušala.
Sophie, veš, da bi sicer oba umrla.
Lažnivka. Vedela si, da se bo zgodilo to.
Najprej mi ukradeš šolo, nato pa poskušaš še princa.
Kako lahko rečeš to?
Sophie, tvoja najboljša prijateljica sem.
Princesa ne more biti prijateljica s čarovnico.
Kje si bila?
Poskušam govoriti s Sophie, pa so jo zaklenili v sobo.
Ja, zaklenili so jo, ker je prekršila pravila.
Obe sta jih. Zakaj?
Zakaj si ji pomagala na Preizkusu?
Si mislila, da ji sami ne bi uspelo?
Mislila sem, da verjameš, da je Sophie resnično Dobra.
Ne mislim.
Ne verjamem, da je kdorkoli resnično Dober ali Zloben,
kajti ljudje so zapleteni.
Četudi se vsi tu pretvarjajo, da niso.
Mlada dama. Pravila te šole ...
Se mora upoštevati.
Kar naprej pravite to. A kaj dobrega so ta pravila,
če ne storite ničesar, ko je tu pravo, nevarno Zlo?
Prosim te! Sophie je mnogo stvari,
a bi ji težko rekla, da je nevarna. –Ne Sophie!
Rafal!
Kaj si pravkar rekla?
Rafal. Spet sem ga videla v gozdu,
ampak očitno nihče od vas ni nič ukrepal glede tega.
Spet? Kaj to pomeni?
Si že videla Rafala? Tu?
Ja.
V stolpu krvi, ravnatelju sem povedala za to.
In Sophie ga je videla v učilnici.
Kot tudi gospa Lesso. Vam ni povedala?
Lesso.
Morala bi vedeti.
Stopi z mano. Temu bova prišli do dna.
Pridi. Pojdi!
Sophie?
Agatha me je prosila, da ti dam tole.
Upam, da ti bo kmalu bolje.
"Draga Sophie, tako mi je žal za dogodke v gozdu.
Nikoli te nisem želela prizadeti.
A karkoli se dogaja, gre za več kot poljub od princa.
Rafala sem videla v gozdu.
Mislim, da se tu dogaja nekaj večjega, kot se kdorkoli zaveda.
Resnično Zlo je in morava držati skupaj.
Samo druga drugi lahko zaupava.
Najboljši prijateljici sva.
Moraš vedeti, da ne glede na vse,
sem na tvoji strani.
Z vso ljubeznijo, Aggie."
Ne reci mi, da dejansko verjameš temu.
Laž je.
Sicer pa tisti princ tako ni bil dovolj dober zate.
Vrnil si se?
Mislila sem ... –Da sem te zapustil?
Nikoli.
Četudi so te vsi ostali izdali.
Aggie me ni. –Ne?
Sama si poglej.
Mislila sem, da verjameš, da je Sophie resnično Dobra.
Ne mislim.
Laže ti, Sophie.
Od samega začetka dela zoper tebe.
Želi te odvleči nazaj v tisto bedno vas.
Ampak te bom zaščitil.
Pomagal ti bom.
Nikar se ne boj.
Predstavljaj si sebe kot gosenico, ki se bo spremenila v metulja.
Prav kmalu boš izstopila lepša in močnejša kot kdaj koli prej.
Kraljica, kakršne ta šola še ni videla.
Lahko ti dam sposobnosti, o katerih oni samo sanjajo.
Ne boš samo najlepša izmed vseh,
najmočnejša boš.
Krvava magija, Sophie.
Ljubezen moja,
ali boš sprejela
ta dar?
Bom.
Vedela si, da je Rafal tu, v šoli. In nisi povedala?
Očitno mi je ušlo iz glave.
A tako! Sama duša hudobije ti je preprosto ušla iz glave, Lesso?
Jaz sem dekanja Šole za Zlo.
Ti to kaj pove?
Ja, da nihče od vodilnih ne ve,
kaj se dogaja v tem butastem kraju.
Tiho, Bralka! –Sicer kaj?
Bom padla zaradi mrščenja? Kaj hoče Rafal od Sophie?
Da Zlo končno zmaga!
To želi. –To misliš, da se bo zgodilo?
Rafal ne bo pomagal Zlu zmagati.
Ko je poskušal ubiti ravnatelja, lastnega brata,
je bil njegov cilj uničiti šolo, obe šoli,
da bi lahko vso magijo zadržal za sebe.
Najlepša hvala, učiteljica lepote.
Ej, bila sem vodja oddelka za magično zgodovino,
dolgo preden si ti prišla sem, rdečka.
Res? –Ja!
Preden je ta kraj postal nevzdržno plitek
in sem bila degradirana v olepševalko.
Vam izgledam, da mi je figo mar za nasmeh?
Potem pa moramo zaščititi Sophie.
In jo bomo, čim jo uspemo najti.
Sophie je pogrešana.
In Anemone ima prav.
Rafal bo uničil obe šoli, če združi moči s Sophie.
Laž! Same laži!
To je le še ena pretveza več, da zmaga Dobro.
Meni verjemi, da ni.
Če se je moj brat vrnil od mrtvih,
obstaja velika verjetnost, da nihče od nas ne bo preživel, ga. Lesso.
Nihče.
Zdaj pa poiščite Sophie. Preiščite obe šoli.
Ja, seveda.
In Agatha ...
Pojdi na Večni ples.
Sophie se morda celo prikaže. Če se, jo pripelji k meni.
Zdaj pa pojdi.
"Živa lutka."
Sophie?
Sophie.
Nisi ...
Mojbog. Kaj ti je Rafal storil?
Naučil me je sprejeti to, kar v resnici sem.
Niste želeli tega?
Jaz sem prava lepota, mar nisem?
Strupeno jabolko za Rafalovo oko.
Katere talenti so daleč nad vsemi ostalimi.
Prosim, ne recite mi, da ste ljubosumni.
Leonora iz Gavaldona.
Rafal mi je povedal.
Leonora, osamljena Bralka, ki je želela biti veliko več.
Videl je nekaj v vas.
Zlo, za katerega niste vedeli, da ga imate.
In zato vas je pripeljal sem, da jo negujete.
Tako zelo ste se trudili, pa niste bili dovolj Zlobni zanj.
Zato vam je obrnil hrbet, kljub vaši ljubezni do njega.
In vse od takrat se mu poskušate dokazati,
v upanju, da ga osvojite.
Potem pa je prišla Sophie.
Kaj ti je obljubil?
In kaj si ti obljubila njemu?
Obe sta pravi lutki, da vprašata to.
Sophie ...
Mojbog.
Zaskrbelo me je, če boš prišla brez povabila.
Potem pa sem pomislil: "Agatha počne, kar želi."
Tedros, si kaj videl Sophie?
Lahko za spremembo govoriva o nečem drugem?
Na primer, kaj se je zgodilo v gozdu?
Ja, kasneje. Ko jo najdem.
Vpije nate, te ne spoštuje, te krivi za vse narobe pri njej,
pa ji vseeno vedno le pomagaš.
Prosim te, zakaj misliš, da si sploh zasluži reševanje?
V Gavaldonu so me stalno označevali s čarovnico.
V obraz so mi govorili, kako sem grda
in kako bodo nekoč uspeli zažgati mene in mojo mamo.
In vsa vas se preprosto smeji,
razen Sophie.
Edina je, ki se že od malih nog postavlja zame.
Kot sestra mi je in jaz že ne obupam nad družino.
Nikdar. –Ne, prav imaš.
Nihče ne bi smel nikoli obupati nad družino.
Agatha, rešila si me pred tistim koscem
in zaradi tebe želim videti svet bolj kot samo črno in belo.
In nihče še nikoli ni naredil česa takšnega zame.
Zaradi tega sem spoznal,
da si ti moja prava ljubezen.
Mojbog, res izbiraš slabe trenutke. –Ne, resno.
Dobro sem premislil. Ljubim te, Agatha.
Tedros, prosim, nehaj.
Rafal izrablja Sophie, da uniči obe šoli.
Čakaj, kdo je Rafal?
Sophie, kaj se ti je zgodilo?
Mojbog. –Ne skrbi, Teddy.
Jutri bi moralo izginiti.
Poskusi spregledati to in ne uničiti večera.
Večni ples!
Tukaj sem.
Mene spremljaš, si pozabil?
Obljubil si. –Sophie, prosim.
Tiho, Aggie. Protagonista govorita.
Še vedno sem tvoja spremljevalka, ne?
Boš prelomil obljubo?
Ker se dogajajo slabe stvari,
ko Dobro prelomi svojo obljubo.
Nobene obljube ni.
Izdala si me. Tu sem z Agatho.
Ne. Pa ni. –Lažnivka.
Veš, mislim, da že obvladam tole.
Sophie, nehaj.
Karkoli se je zgodilo, ti lahko pomagam.
Tvoja prijateljica sem. –Ne, Agatha.
Moja rivalka si.
Kar pomeni, da se najina zgodba ne more končati,
dokler ena od naju ne bo uničena.
Sophie.
Adijo.
Tedros!
Pridi hitro.
Ali to pomeni, da je ples preklican?
Moramo jo ustaviti. –Ne. Nihče ne bo škodil Sophie.
Poglej, kaj je storila. Če je ne ubijemo, bo ona nas.
Možje, vzemite orožje!
Čas je, da se ubije čarovnico! –Stojte!
Zlo napada, Dobro se brani, ste pozabili?
Ne morete napasti!
"1. LETNI NIČNI PLES"
Moji dragi Ničniki!
Goste imamo.
Kako jih sprejmemo? –Pobijmo jih!
Pustite jih pri miru!
Sophie, prosim. Samo bojijo se, da jih boste napadli.
Zakaj bi sploh to storili?
To bi bilo tako Zlobno početje.
Pokažimo jim, kako Dobri smo v resnici.
Zaplešimo.
Pozdravite naše goste.
Izvolite za dobrodošlico, fantje.
Orožja! –Tedros, trik je!
Ubijte čarovnico!
Ustrelite!
No, poglejte.
Če Zlo napada in se Dobro brani,
potem je kot kaže
Dobro postalo Zlo.
In Zlo je postalo Dobro.
Tako Dobro.
Ven, Tedros!
Teddy, toliko se imamo za pogovoriti.
Ti in tvoja mala vojska ste poskušali ubiti kup nedolžnih ljudi.
To pa je vsekakor Zlobno.
Kot kaže je nekdo šel čez pogrševanje.
Ne!
Prosim, Sophie.
Prenehaj s tem!
Prepozno.
Oni so napadli. Zdaj pa se mi branimo!
Nehajte!
Kdo si želi vročo čokolado?
Za princa se imaš, Teddy?
Ne!
Ne, poslušajte! Čakajte!
Prisluhnite mi že!
To!
Prihajam, kraljica moja!
Ne! Tedros!
Kako je prijalo! Ves semester sem želel storiti to.
Tedros! Ne!
Umakni se, Aggie!
To je moj srečen konec.
Tako torej spremeniš svet?
Tega si si vedno želela? Da si preprosto nad vsem?
Ja. Edina napaka je bila,
da sem mislila, da moram zamenjati šolo.
Šoli sta bili tisti, ki sta se morali zamenjati.
Tvoja napaka je, da si mislila, da sploh rabiš karkoli od tega.
Poglej, kaj ti je storilo!
Poglej, kaj je storilo nama.
Sophie, Rafal je sovražnik.
Poraziti ga morava.
Raje porazim svojo rivalko.
Sophie, nikar! Ne!
Sophie!
Zdaj pa imam samo še eno stvar za poravnati.
Ravnatelj.
Kje si, starina?
Čas, da plačaš za napako.
"V želji po maščevanju
je Sophie v stolpu iskala edino osebo,
ki ji je storila krivico že od samega začetka.
Oziroma je tako verjela."
Kaj to pomeni?
Pomeni, da se je tvoja zgodba šele pričela, Sophie iz Gavaldona.
Rafal.
Vse to je bil test, Sophie.
Prav vse.
Test, da najdem svojo pravo ljubezen.
Ne razumem.
Jaz sem bil tisti, ki je uslišal tvojo željo in te pripeljal sem.
Vidci so mi povedali o tvojem potencialu
in sem ti želel pomagati, da ga uresničiš.
Kdo drug je verjel vate,
skrbel zate,
te branil,
ti dal vse?
Ko uporabiš to moč
in gledaš, kako padajo tvoji sovražniki,
kakšen je občutek?
Všeč mi je.
Nikoli ti ni bilo usojeno biti Dobra.
Seveda tudi meni ni bilo.
Zakaj se pretvarjaš za ravnatelja?
Moj brat je bil.
Pred stoletji
nama je bil za vedno zaupan Zgodbar,
ker je najina vez preglasila najini vojskujoči se duši.
Dokler bi ščitila drug drugega, bi ostala nesmrtna in mlada.
Dobro in Zlo, v popolnem ravnovesju.
Toda čas ...
Čas dela nezadovoljstvo.
Kaj se mu je zgodilo? –Spopadla sva se.
In jaz sem ga ubil.
Torej si ubil svojega brata?
Kako si lahko storil to? –Tako kot si ti poskusila
ubiti svojega ljubega princa.
Ker takšna zares sva.
Po bratovi smrti,
sem prevzel njegovo identiteto, da sem zakril svoj pravi namen.
Začel rušiti ravnovesje od znotraj.
Nobenih pomot ni v Šoli za Dobro in Zlo.
Ampak Dobro zmaguje že 200 let.
Pa res zmaguje?
Zgodbo za zgodbo sem jih pokvaril.
Nagrajeval sem jih za sežig starih dam v pečeh,
spravil morske deklice k temu, da si odrežejo jezik,
prisilil ženske, da plešejo v izjemno vročih železnih čevljih.
Dobro je postalo nečimrno.
Neumno.
Šibko.
Ampak ti, Sophie?
Še mene zasenčiš.
Vso šolo si spravila na kolena v zgolj tednih.
Onkraj Dobrega in Zla si. Ti ...
si sam kaos.
In skupaj sva neustavljiva.
Agatha!
Tedros?
Si v redu? –Mojbog, mislila sem, da si mrtev.
V redu sem. Poslušaj me.
Ničnikom je treba narediti konec,
enkrat za vselej. –Ne, Tedros.
Vsa ta vojna med šolama je narobe.
Če pridem do Sophie ... –Po vsem, kar je storila?
Nima smisla. Nemogoče je. Ne bo delovalo.
Ne. Ravnateljev brat jo izrablja.
Dal ji je krvavo magijo in je preveč zanjo.
Ne ve, kaj počne. –Ne, točno ve, kaj počne.
Lahko jo pregovorim. Vem, da jo lahko.
Poslušaj me. –Kaj? –Ni je več.
Spremenila se je v krokarja in šla v ravnateljev stolp.
Kaj? –Boj je tu spodaj, Agatha.
Čas je, da jo preboliš.
Tedros, rekel si mi, da si pripravljen videti svet
več kot samo črno-bel.
To je tvoja priložnost.
Prosim, moraš mi zaupati.
Pojdiva rešiti Sophie. Tako bova rešila šolo.
Večnike in Ničnike.
Prosim. –Tedros, pomagaj! Ne moremo jih zdržati.
Prav, pojdi k njej. Pridem, čim utegnem.
Obljubim!
Se mi boš pridružila, Sophie?
Potrebujeva le poljub prave ljubezni.
Poljub Zla, da odklene najino ljubezen
in za vedno odpre vrata v Ničstranstvo,
kjer bova ti in jaz
vladala.
Jaz sem tvoj princ.
Jaz sem tvoja prava ljubezen.
Vedno sem bil.
Se mi boš pridružila?
Ja.
"In tako je Zlo končno dobilo poljub prave ljubezni,
in obsodilo obe šoli in vse tiste znotraj njunih zidov,
tako Dobre kot Zle,
da preminejo v agonijah,
kar je omogočilo Rafalovemu Zlu ...
resničnemu Zlu, da prevzame svet."
Kaj sem storila?
Zakaj morajo vsi umreti?
Nisi želel, da Zlo zmaga? Tisto so moji prijatelji.
Oni so zgolj pravljično Zlo.
Očistiti moramo vse, da naredimo prostor resničnemu Zlu.
Dobrodošla v Ničstranstvu, ljubezen moja.
Ne! Nisem jim želela škoditi!
Nisi rekel, da jim bova zavladala?
In tudi bova vladala Ničstranstvu,
kjer so vsi tisti učenci, vsi profesorji,
vsi, ki bi naju lahko izzvali, mrtvi.
Vključno s tvojo rivalko.
"TU LEŽI AGATHINO TELO"
Ne, Aggie!
Nisem želela tega!
Zdaj je prepozno za to, Sophie.
Vse si odgnala proč,
lagala vsem, izdala vse.
Zdaj si povsem sama.
Zato pa si moja.
Stran od nje!
Aggie!
Živa si?
Tako mi je žal. –V redu je. Krijem te.
Veš, več sem pričakoval od Bralke.
Zagotovo vesta, kaj se zgodi tistim,
ki preprečijo ljubezen. –Ljubezen?
To že ni ljubezen.
Veš, zakaj Dobro vedno zmaga?
Ker se borimo drug za drugega in skrbimo drug za drugega.
Takšna je ljubezen Dobrega.
Zlo se bori samo zase.
In na Zemlji je to najbolj daleč od ljubezni.
Tako lepe besede,
ki nimajo več moči ali pomena.
Zdaj pa, prosim, stopi stran od moje neveste.
Nikoli je ne boš imel, pošast.
Ne, dokler sem živa.
Kakor želiš.
Ne! Ne Aggie!
Sophie!
Sophie?
Ne!
Nemogoče.
Ne po vsem tem.
Ne.
V redu je.
Ne ...
Si res mislil, da bo tako enostavno?
V moji šoli?
V rokah tvojega očeta bi me ta meč morda nekoč premagal.
Toda v rokah njegovega smešnega nezrelega sina,
ni nič drugega kot velik nož za maslo.
Misliš, da se gre ta zgodba
o tvoji pravi ljubezni?
Ne, o moji se gre.
In o moči, ki mi jo je dal Zli poljub,
da ubijem bodočega kralja Dobrega.
Ali o zgodbi deklet, ki sta te ustavili.
"Konec."
Mojbog.
Mojbog. V redu je.
Aggie ...
Tako mi je žal za vse.
Dobro je. V redu si.
Zdaj si varna.
Nočem biti Zlo.
Ne, nisi Zlo.
Samo človek si.
Dokler imam tebe.
Vedno bova imeli druga drugo.
Obljubiš?
Obljubim.
Dobro.
Rada te imam, Aggie.
Vedno boš moja najboljša prijateljica.
Ne.
Ne, prosim, vrni se.
Tudi jaz imam rada tebe.
Mojbog!
Mojbog.
Živjo.
Oprosti, te zbadam?
Mojbog.
Nikoli več ne ponovi tega.
Pojdiva domov.
Ja. Pojdiva domov.
"In tako so naši junaki premagali največjo grožnjo,
kar jih je kdaj poznala Šola za Dobro in Zlo."
Svet pravljic ni propadel,
ampak se je za vedno spremenil.
Dobro in Zlo skupaj?
Kot ena šola?
Kaj pa zdaj?
Morda enotnost?
Mogoče celo prijateljstvo.
Ni treba hiteti.
Lepo in počasi se daleč pride.
Pozdravljen.
Moje srce pripada drugi.
Kar pa se tiče naših dveh junakinj,
je končno obstajala pot nazaj v Gavaldon,
saj ju je Agathin poljub osvobodil.
Kaj je bolj resnično kot ljubezen med prijatelji?
Vsekakor je najbolje, če odidem.
Aggie, če želiš ostati tukaj s Tedrosom, bom razumela.
Poskrbela bom za tvojo mamo.
Bilo bi mi v čast.
Hvala ti, Sophie.
Ampak ne morem zapustiti svoje prijateljice.
Hvala, Tedros, ker si se želel spremeniti.
Upam, da se še vidiva. Nekega dne.
Počakajta!
Obe dekleti sta bili sprejeti odprtih rok
in odprtih umov.
Nikoli se nista počutili tako posebni.
Joj, ne!
Čeprav se nekatere stvari nikoli ne spremenijo.
Čarovnica!
Seveda le v primeru, da ne uporabite svoje moči,
da jih začnete spreminjati.
In to je, lahko bi rekli, konec naše zgodbe.
Vendar pa,
ko je Tedrosova puščica prebila črvino med svetovoma ...
Potrebujem te, Agatha.
... je postalo jasno, da je to šele
začetek.
Prevod: denycare Podnapisi.net