Kom igen!
Kom igen, gamle gosse!
Vi närmar oss Trinity Lane.
Håll ögonen på vägen, Brian!
Brian ser en öppning!
Se upp för lärarna!
Hawking är galen!
Du förlorar, Brian.
För långsam, gamle gosse. För långsam.
Okej. Dags för en drink.
Hej.
Tänk om universums hemlighet har nåt med sex att göra?
Du kanske kan doktorera på det. Kärlekens fysik.
- Det är mer ditt område, Brian. - Inte på senare tid.
De sparkar ut dig om du inte bestämmer dig.
Jag känner alla här som...
Fantastiskt. Jösses.
Forskare.
Vi behöver inte stanna länge. Det ser urtråkigt ut.
- Tråkmånsar. - Vem är det där?
Vem är vem? Åh, han?
Han är underlig. Intelligent. Demonstrerar mot atombomben.
Wilde. Jane Wilde.
Titta där är David. - David!
- Kommer strax. - Diana!
- Hei. - Hej.
- Vetenskap. - Konst.
- Engelska? - Franska och spanska.
Och du? Vad läser...
Kosmolog. Jag är kosmolog.
Vad är det?
En sorts religion för intelligenta ateister.
Intelligenta ateister?
- Du är inte religiös, eller? - Statskyrkan.
- Engelska statskyrkan? - Engelska...
Någon måste väl vara med.
Vad dyrkar kosmologer då?
Vad vi dyrkar? En enda förenande ekvation som förklarar allt i universum.
- Allvar? - Ja.
Vad är det för ekvation?
Ja, det är frågan.
Och det är en mycket bra fråga. Jag är inte riktigt säker än.
Men jag tänker ta reda på det.
- Varför stannade du inte i Oxford då? - För mina sluttentor blev så dåliga...
att examinatorerna kallade in mig på en munta...
- och sa att om jag fick... - Vad är en "munta"?
En sorts lätt skräckinjagande "ansikte mot ansikte" -grej.
- Som en intervju? - Ett förhör.
Och jag sa att om de gav mig ett dåligt betyg...
så skulle jag stanna och forska vid Oxford. Men gav de mig högsta...
som jag behövde för att komma in vid Cambridge,
så skulle de aldrig se mig igen.
De gav dig högsta.
- De gav mig högsta. - Självklart.
Festen är officiellt död.
Kom, jag har ordnat skjuts hem.
Kom nu, Jane.
Jane.
- Det var trevligt att prata med dig. - Ja.
Jag hoppas du hittar din ekvation.
Ja.
Hej då.
Stephen.
Ja.
Ja, då var det dags.
En liten utmaning för er alla på resan mot doktorsgraden...
Vad den nu må bli, mr Hawking.
Skicka runt dem. Något som skiljer männen från pojkarna, agnarna från vetet...
mesonerna från pimesonerna. Kvarkarna från kvackarna.
Tio frågor, var och en mer oövervinnerlig än den föregående.
Lycka till. Ni kommer att behöva det. Ska vi säga på fredag, klockan tre?
Jag kommer att bli sängliggande av det här.
Och ett. Ro! Två.
Ro! Tre. Ro!
- Långa tag, Brian. - Jag ska ge dig nåt långt.
Långa tag, Brian!
Långa, Brian.
Håll käft!
- Långa, Bnan! - Jag är utmattad!
Långa tag, Brian!
Kan jag få två till, tack?
- Och lite växel till telefonen. - Ja.
- Är du okej? - Jane.
Ni kan aldrig gissa vem jag såg honom med häromdagen. Caroline!
Hon kan behålla honom, ärligt talat.
Vad är sannolikheten?
Tämligen låg.
Det här är Stephen.
- Spelar du krocket? - Krocket?
Inte nyligen.
Söndag morgon.
Jag är upptagen på söndagsmorgnarna.
Han.
Okej.
Hursomhelst, innan jag blev abrupt avbruten...
Kom igen, upp med dig.
Hur många löste du?
- God morgon, Brian. - God eftermiddag, Stephen.
- Hur många uppgifter gjorde du? - Jag har ingen aning vad du pratar om.
- Hur många av Sciamas uppgifter löste du? - Ingen.
Ingen?
- Jag gör dem senare. - Har du inte tittat på dem?
Nej.
Vet du att du har frivilligt gett dig på att doktorera i fysik...
- vid Englands bästa universitet? - Ja.
Jag trodde du kanske hade sovit igenom introduktionen.
Bri?
- Vad? - Kan du sätta på Wagner?
Far och flyg.
Fan!
- Kom in, Stephen. - Ursäkta.
Michael, oläsligt. Jag kan inte tyda hur fel det är. Enormt, misstänkerjag.
Och Brian, det är bara förbryllande.
- Har du ens brytt dig, Stephen? - Förlåt.
Tågtidtabeller.
Helt oacceptabelt. De gick ut för en månad sen.
På baksidan. Jag hade en liten olycka.
Jag kunde bara göra nio.
Herregud.
Tack Gud. Bravo.
Nio?
Kom in.
Stephen, sätt dig.
Jag vill tala om ditt ämnesval.
Vi är bekymrade över vad det ska bli.
Jag kan inte bestämma mig.
Har du några idéer?
Nej.
Ja...
det är här J.J. Thomson upptäckte elektronen...
och Rutherford klöv atomen.
Det givande med det härjobbet är att man aldrig vet varifrån...
nästa stora framsteg kommer, eller från vem.
Nästa fredag tarjag med mig några duktiga studenter till London...
för att lyssna på matematikern Roger Penrose.
Följ med om du är intresserad.
Stäng dörren när du går.
- Jag förmodar att du aldrig har varit i kyrkan. - En gång för länge sedan.
Frestad att konvertera?
Jag har lite problem med antagandet om en "himmelsk diktator".
Vad gör du på lunchen? Mamma lagar en fantastisk stekt kyckling.
Jane, vad läser du?
- Konst. - Potatis?
Tack.
Franska och spanska, jag vill doktorera så småningom.
- På vad? - Medeltida poesi på Iberiska halvön.
Medeltida poeter?
- Vilka målare tycker du om? - Ja, jag gillar Turner.
Turner, verkligen? Jag tycker alltid att hans målningar...
- ser ut som om de har stått ute i regnet. - Pappa.
- Och William Blake. - Herrejösses. Verkligen?
- Jane, smaka mitt fläderblomsvin. - Rör det inte. Rör det inte, Jane.
Mamma? Stephen tycker inte om mitt hemgjorda vin. - Du är trångsynt.
Jag skickar med dig ett par flaskor.
Så, Stephen, du har kommit från kyrkan med en bra kvinna.
Känner du dig heligare?
Som ett helgon.
Tack.
Du har inte sagt varför du inte tror på Gud.
En fysiker kan inte låta sina beräkningar
trasslas till av en övernaturlig skapare.
Det låter mindre som ett argument mot Gud än mot fysiker.
Ljust eller mörkt?
- Jane, ljust kött eller mörkt? - Ljust, tack.
- Jag bjuder med Jane på majbalen. - Ja?
- Imponerande. - Vill du?
- Du måste dansa i år, Stephen. - Ge plats för mammas ben. Varsågoda.
Hej.
- Ursäkta. - Är du okej?
- Dansar du? - Nej.
Nej, jag dansar inte.
Det är ett fenomen jag är nöjd med att iaktta, men inte att delta i.
Jag håller med. Vem skulle vilja dansa?
Nej, allvar. Jag dansar inte.
Inget dansande då.
Ser du hur männens skjortbröst och flugor lyser mer än kvinnornas klänningar?
- Ja. - Vet du varför?
Varför?
- Tide. - Tvättmedlet?
Det fluorescerande ämnet i tvättmedlet träffas av UV-strålningen.
Varför vet du det?
När stjärnor föds...
och när de dör...
utsänder de UV-strålning.
Om vi kunde se natthimlen i ultraviolett ljus...
så skulle nästan alla stjärnor försvinna...
och allt vi skulle se är dessa spektakulära födelser och död.
Jag tror det skulle se lite ut...
Som det?
- Varför? - Varför vad?
- Varför spansk medeltida poesi? - Jag antar attjag gillar att resa i tiden.
Som du.
Finns det någon speciell epok du vill besöka?
- Tjugotalet vore nog roligt. - Det stormiga tjugotalet.
"Sök då, ej kunskap från lysande män..."
"Som följer med optiskt glas stjärnornas vindlande fas."
Bravo.
Det är enastående, eller hur?
"I begynnelsen skapade Gud himmel och jord."
"Jorden var öde och tom..."
"djupet täcktes av mörker."
Får jag lov?
Tåget som går från plattform tre...
är 9.17-tåget mot Kings Cross.
Kom igen, Stephen. Sätt fart.
Vad är det med dig? Skynda på.
En stjärna... mer än tre gånger så stor som vår sol, hur borde den dö?
Den kollapsar.
Gravitationskrafterna från hela massan övervinner
de elektromagnetiska krafterna...
hos de enskilda atomerna och den kollapsar inåt.
Om stjärnan är tillräckligt stor fortsätter den att kollapsa och skapar ett svart hål...
där krökningen av rumtiden är så stor att inget kommer undan. Inte ens ljus.
Den blir...
mindre.
Och mindre.
Stjärnan blir tätare när atomerna, till och med subatomära partiklar...
bokstavligen blir krossade ner i en mindre och mindre volym.
Och vid slutpunkten, vad återstår?
En rumtidssingularitet.
Rum och tid stannar upp.
Vad händer om man applicerar Penroses teori om svarta hål på hela universum?
Om Einstein har rätt, om allmänna relativitetsteorin är korrekt
då expanderar universum.
Okej. Således, om man backar tiden blir universum mindre.
Okej.
Så, tänk om jag backar processen hela vägen tillbaka...
för att se vad som hände vid tidens början?
Vid tidens början?
Ja. Universum blir mindre och mindre...
blir tätare och tätare, varmare och varmare...
- Du menar vrida tillbaka klockan? - Exakt. Vrida tillbaka klockan.
Vrida tillbaka klockan.
Är det vad du gör? Vrider du tillbaka klockan?
Det gör jag.
Fortsätt vrid.
- Du har långt kvar. Vrid på. - Jag vill inte ramla i.
Du måste tillbaka till tidens början. Det är långt kvar. Fortsätt vrid.
Fortsätt vrid tills du får...
- En singularitet? - Rumtidssingularitet. Universum föds...
- ur ett exploderande svart hål. - Fortsätt.
Vad menar du?
- Före universums början? - Nej, utveckla matematiken.
Okej, utmärkt.
Tryck så hårt du kan. Tryck.
- Tryck så hårt du kan. - Jag trycker så hårtjag kan.
Kom igen. En, två...
Varför kan...?
Okej, okej.
Fjärde fingret, fjärde klädnypan.
Det är ALS, en motorneuronsjukdom.
Det är en progressiv neurologisk sjukdom som förstör cellerna i hjärnan...
som kontrollerar viktig muskelaktivitet såsom tal, rörelse...
andning...
sväljning.
Signalerna som musklerna måste få för att utföra en rörelse är störda.
Resultatet blir gradvis muskelnedbrytning.
Man förtvinar.
Till slut upphör förmågan att med viljan kontrollera rörelser.
Helt och hållet.
Beräknad överlevnadstid är två år.
Det finns ingenting jag kan göra.
Hur går det med hjärnan?
Hjärnan påverkas inte.
Dina tankar förändras inte, det är bara det att...
till slut vet ingen vad du tänker.
Jag beklagar väldigt mycket.
Hej, Brian.
Välkomna till veckans episod av vetenskapsmagasinet...
där vi denna vecka utforskar de bisarra övervintringsmönstren...
hos den sällsynte Cambridgefysikern som syns häri sin fantastiska fjäderskrud.
Hur var det? Vad sa de? Hur är det med handleden?
Jag är sjuk, Bri.
En könssjukdom, Stephen?
Jag har ALS.
- Ursäkta... - Lou Gehrigs sjukdom.
- Han spelade baseboll. - Ledsen, jag är efter med...
min banbrytande forskning om skumma, motoriska basebollrelaterade sjukdomar.
Jag har två år kvar att leva.
U rsäkta?
Det låter underligt när man säger det högt, inte sant?
Vad menar du?
Nej, detär inte möjligt.
Vad sa de? Ledsen, jag...
- Kan du gå, Bri? - Stephen, förlåt. Jag var dum.
Nej, det gör inget.
Kan du gå?
Stephen, du har telefon.
Det är en flicka.
Vi ses snart.
Ja.
Hon väntar.
Stephen?
Jane.
Brian, hej.
Ska du inte sätta dig?
Jag är så ledsen.
Jag pratade med Stephen igår...
och jag vet att du ringde honom.
Är det nåt lärorikt?
Väldigt.
John har en affär med Martha.
Men...
Martha är kär i Alan och...
jag tror att Alan är homosexuell av tröjan att döma.
Jag försöker räkna ut den matematiska sannolikheten för lycka.
Är du nära?
Nån heltalsdel av noll, men nej. Jag har inte löst det än.
Stephen.
Du missade honom precis, han var här nyss.
Gör inte så här.
Gå.
Krocket!
Spela med mig.
Gå.
Om du inte reser dig upp och spelar med mig...
så kommerjag inte tillbaka.
Någonsin.
Kom igen!
Lämna mig nu.
- Tänker du prata om det eller inte? - Kan du inte bara gå?
- Vill du det? - Ja.
Så snälla, om du överhuvudtaget bryr dig om mig så gå då.
- Jag kan inte. - Jag har två år att leva. Jag måste arbeta.
Jag älskar dig.
Du... det är en falsk slutsats.
Jag vill att vi är ihop så lång tid som vi har.
Blir det inte särskilt länge, då är det så.
- Det måste duga. - Du vet inte vad som väntar.
Det kommer att påverka allt.
Dina glasögon är alltid smutsiga.
Så där.
Det är bättre, inte sant?
Ja.
Ja, detär det.
Lösningarna på Schrödingers ekvation...
måste upphöra vid lådans hölje...
så vi har...
Tiden.
Tiden, är det ditt ämne?
Någon speciell aspekt?
Tiden.
Kom in, kom in.
Jag tror inte att du inser vad som ligger framför er, Jane.
Hans liv blir väldigt kort.
Så...
var försiktig.
Läkarvetenskapen är emot er...
det kommer inte att bli en strid, Jane.
Det här kommer att bli ett tungt nederlag.
För oss alla.
Jag vet vad alla tänker.
Attjag inte ser ut att vara en stark människa.
Men jag älskar honom...
och han älskar mig.
Vi ska kämpa mot den här sjukdomen tillsammans.
Allihop.
Två, tre...
Lycka till.
- God morgon, Stephen. - God morgon, professorn.
Jag vet. Jag vet. Det kunde vara lite elegantare.
Kom in, Stephen.
Avhandlingen är mitt egenhändiga arbete S.W. Hawking
Bra, bra, vi får väl se.
- Välkommen, Stephen. - God morgon.
- Vill du sätta dig ner? - Nej tack, det är bra.
- Säkert? - Ja.
Ja, Stephen, en sammanfattning...
som alla vet, kapitel ett... fullt med hål...
- saknar matematisk underbyggnad. - Professor Thome?
Kapitel två, inte speciellt nyskapande. Använder många av Rogers idéer.
Du hållerju åtminstone med.
Kapitel tre, för många obesvarade frågor.
Jag instämmer. Och sedan har vi så klart kapitel fyra.
Det här svarta hålet vid tidens början.
- Rumtidssingulariteten. - Just det.
Det är briljant.
Briljant, Stephen. Storartat.
Därför är allt vi kan säga "bra gjort".
Eller ska jag säga för att vara mer korrekt... bra gjort, doktorn.
- Bravo, Stephen. - En enastående teori.
Tack.
Vad kommer härnäst?
Bevisa den.
Att kunna bevisa...
med en enda ekvation att tiden hade en början.
Vore inte det fint, professorn?
En enda...
enkel, elegant ekvation...
som förklarar allting.
Ja, det vore det.
Ja, verkligen.
Tack så mycket.
Till den högt aktade...
och formidable...
- doktor... - Who?
Doktor Stephen Hawking.
Tack.
Det är förvånande att han är först med att få sin doktorsgrad,
så lite som han har arbetat.
Arbete är det värsta ord Stephen vet. Här vid Oxford var hans snitt en timme.
En timme om dagen i snitt. Och nu är han högaktad.
- En förvånande hög grad av lättja. - Påtal om lättja, Brian...
hur många av dina föreläsningar harjag varit på?
När du har rest och utforskat Lake District.
Jag också!
- Hur många? - Fyra.
- Är allt bra? - Allt är bra.
Jag mår bra.
Hej, Robbie.
Det är lugnt, Robbie.
Det här...
tillfälligt.
Så klart.
Det är bekvämt till frukost.
Tack.
Förlåt, sa du något?
Jag sa...
Ja?
Tack.
Så ja, Lucy.
Så därja.
Har du henne?
Hon är lik dig.
Nej.
Gå, Jane.
Jag kommer strax.
Luce! Lucy.
Jane?
Stephen.
Hallå.
Jag har fått en idé.
Jane, jag har fått en idé.
- Hej. - Hej, Dennis.
- Hur står det till?
Okej. Lycka till.
Det ordnar sig.
- Ledsen. - Inget problem.
Låter oss förutspå...
att några partiklar kan ta sig ut ur ett svart hål.
Så svarta hål...
är i realiteten inte alls svarta...
utan glöder av värmestrålning.
Den jämna emissionen av värmeenergi...
gör att de svarta hålen förlorar massa...
och till slut...
försvinner de i en praktfull explosion.
Det är väldigt enkelt, som en kropp förlorar värme.
- Termodynamikens andra huvudsats. - Det är termodynamik.
Om vi kan föreställa oss att ett svart hål verkligen förlorar partiklar...
och över tiden minskar i storlek, det evaporerar...
Försvinner.
Så...
först...
dör en stjärna och blir ett svart hål.
Och sedan...
dör det svarta hålet i sig självt bort.
Borta, ingenting. Från ingenting till ingenting!
Du är skyldig mig en öl till.
Jag har precis visat dig att vår vän har bevisat att tiden faktiskt har en början.
Inte bara det utan hur universum föddes och...
Hur det kommer att sluta.
Bang!
Krasch!
Det är vackert, det är vågat...
Totalt nonsens!
Det är befängt!
Var det någotjag sa, professorn?
U rsäkta.
Jag är professor Khalatnikov...
från Sovjets Vetenskapsakademi. Som ni vet...
är mitt område det tidiga universums evolution...
bakgrundsstrålningens egenskaper i mikrovågsområdet och teorin om svarta hål.
Ärligt talat...
Jag kom hit idag och förväntade mig att få höra en massa nonsens.
Jag åker hem besviken.
Den lille här...
har gjort det!
Han har gjort det!
Det är ett nöje att träffa er, professorn.
Nöjet är på min sida.
Tack.
Nåja, det gick ganska bra med tanke på omständigheterna.
Jag var orolig ett tag.
Hawkingstrålningl
Den lille har gjort det! Den lille har gjort det!
- Kom igen, geniet! - Mycket lustigt!
Du har fått nog, gamle gosse. Kom igen, gubbstrutt. Ett, två...
tre!
Herregud! Hur klarar Jane av det?
Stephen, din motor— och klövsjuka, påverkar den...
Vad?
Allting?
Vad? Nej.
Ett annat system.
- Automatiskt. - Allvar?
Det ärju underbart, eller hur?
Det förklarar mycket om män.
Skynda på!
Kom igen!
Snälla.
Hawkingstrålning
Vad är det?
Det är en överraskning.
Så där.
Ha ögonen stängda.
Titta, pappa!
Det är en eldriven rullstol. Tycker du inte om den kan vi lämna tillbaka den.
Jag förstår inte. I åratal har du postulerat att svarta hål existerar och...
du tror att Cygnus X-1 mycket väl kan vara
det första svarta hål som vi kan observera.
Ändå slår du vad med Kip Thorne att det inte är ett svart hål?
- Vad slog ni vad om? - Ett års prenumeration på en tidning.
- Vilken tidning? Nature? - Nej.
Penthouse.
- Penthouse? - Ja.
Jag tar dig!
Pappa, se upp! Vi tar mamma!
Mamma! Mamma! Kom och titta!
Vi ska ta dig!
Kom nu.
Semester. Semester. Semester.
- Hej! - Hej.
Där är ni.
Hej, pappa!
Och trapporna?
De är inget, Jane. Stephen!
Äntligen!
Ja, då tar vi i.
Kommer vi väl upp, är det trivsamt. - Hej, Stephen.
Så ja.
- Vi vänder på dig. - Ska jag dra?
Nej, jag klarar det. Hämta bagaget.
Det här går bra.
Så ja, ser du? Det var lätt.
Uppför en, så ja.
Skimrande?
Regnet faller, skakar av kyla?
Nej.
Fallande... fallande...
- Mycket kallt. - Vad är det?
Okej, ta Lucy.
Har du fått ut det?
- Lite vatten? - Var inte orolig.
Okej, det är bra.
Det är okej. Det är okej.
Han måste gå till en specialist.
Det händer hela tiden.
- Löjligt. - Inga läkare.
Inga läkare.
Okej då, inga läkare.
Lite vatten?
Jag behöver hjälp.
Om så bara för Roberts skull. Han missar sin barndom.
Jag försöker hela tiden att få det att fungera men...
jag kan inte själv.
Allting är bra. Vi är en vanlig familj.
Vi ärinte en vanlig familj.
Vi ärinte en vanlig familj!
Robert.
Din mamma är väldig arg på mig.
Tack.
Jane.
Jane, sluta.
Sätt dig.
Jo...
Jag vill komma med ett förslag.
Det kan låta lite ovanligt, men jag har sett det göra underverk.
Jag tycker...
att du ska fundera på att gå med i kyrkokören.
Mamma...
Det är nog det mest engelska någon någonsin har sagt.
Kanske det.
Jag vet inte det.
Gå.
Det är en timme i veckan.
Det var väldigt fint.
Vi ses nästa vecka.
Hej då.
- Hej. - Hej.
Är du härför att sjunga?
Jag kom för...
Sopran?
- Mezzosopran. - Underbart, precis vad vi behöver.
- Var har du hållit hus? - Bra fråga.
Ja, du är här nu... i grevens tid...
som man säger.
Jag måste komma tillbaka hursomhelst.
- Har du allting? - Ja.
Tack för att du kom. Du blir en värdefull tillgång.
Tack.
Jag måste ge mig av.
- Och om din son vill ha pianolektionerna... - Ja, absolut.
Det ska jag göra. Min make älskar också musik.
Spelar han något?
Jag kan undervisa honom också.
Det är en lång historia.
Okej.
- Tack, Jonathan. - Det var trevligt, Jane. Vi ses.
- Quå - HQdå
- Ja. - Duktigt.
Mer vin?
- Ja, varför inte. Tack. - Stephen?
Nej.
Stephen, Jane har berättat att du har ett vackert teorem.
Som bevisar att universum hade en början.
Är det så?
Det var min doktorstes.
Mitt nya projekt...
motbevisar det.
- Motbevisar det? - Ja.
Så då tror du inte längre på skapelsen?
Vad man tror är oväsentligt inom fysiken.
- "Oväsentligt inom fysiken." - Åh.
- Jag förstår. - Stephen har gjort en U-sväng.
Den stora, nya idén är att universum inte har några begränsningar alls.
- Inga begränsningar, ingen början. - Och ingen Gud.
Jag förstår, jag trodde att...
du hade bevisat att universum hade en början och således ett behov av en skapare.
Mitt fel.
Nej, mitt.
Stephen söker efter en enda teori som kan förklara alla krafteri universum.
- Därför måste Gud dö. - Varför måste Gud dö? Jag förstår inte.
Fysikens två grundpelare...
är kvantteorin...
lagarna som styr de väldigt små partiklarna, elektroner och så vidare och...
- allmänna relativitetsteorin. - Ja, Einstein.
Einsteins teori styr de stora planeterna och sådant. Men kvant-och relativitets...
Säg inte det. Är de olika?
De spelar inte alls med samma regler.
Om världen bara vore potatisar, då är det lätt.
Då kunde man spåra en exakt början...
som Stephen gjorde.
Ett skapelseögonblick.
Halleluja.
Gud lever.
Lägger man till ärtor på menyn gör det att allt...
kukar ur.
Blir rörigt.
- Det blir bara en salig röra. - Kors.
Einstein hatade ärtor. Kvantteorin, han sa:
"Gud spelar inte tärning med universum."
Det verkar som om Han inte bara spelar tärning...
Han kastar dem där vi inte kan hitta dem.
Gud är tillbaka på den utrotningshotade listan.
Ja... Jag tror att Han pallar.
Och fysiken är med i spelet igen.
Ja.
Fysiken är med i spelet.
Jag var gift.
Men tyvärr dog hon.
Det har gått nästan ett år nu.
Det var leukemi.
Hon kämpade och jag skötte om henne.
Men till slut...
Jag känner mig ganska ensam.
Det tomma rummets tyranni...
och allt sånt.
Men musiken är min räddning. Undervisa och spela.
Inte för att göra karriär, jag är inte så ambitiös.
Är det en synd? Jag vet inte.
Fel person att fråga.
- Tack för attjag fick hälsa på. - Tack för att du kom.
Det var verkligen underbart.
Om detär någotjag kan hjälpa er med...
hjälpa familjen. Jag skulle se det som ett privilegium.
Jag har inga barn eller förpliktelser.
Jag menar bara att om jag kan vara till hjälp...
kanske jag finner ett mål som skulle lätta upp min egen situation.
God natt.
Jag förstår...
att du behöver hjälp.
Om någon erbjuder sig...
Så harjag inget emot det.
- Kallt? - Det är väldigt uppiggande.
17,18...
Så därja. Jag sätter på tevatten.
Fantastiskt, underbart. Okej. Vi kan gå.
Lite över kvart i åtta.
Kan alla lämna sina kopior?
Det är någotjag måste berätta för dig.
Vad?
Jag är med barn.
Jösses, jag trodde att du och Stephen...
Det är underbart.
- Det är det. - Ja, underbart.
Jag får gratulera, Jane.
Tack.
Kan alla säga: "Omelett"? På tre. Ett, två, tre.
Omelett!
Omelett.
Är det din bror?
På sin cykel?
- Mamma! - Jag kommer.
Kom, älskling.
Du vet... jag har alltid stött ert beslut att inte ha hjälp i hemmet men...
vi måste hitta en permanent lösning.
Så här kan det inte fortsätta. Du behöver ha en riktig...
sköterska som flyttar hit omedelbart.
Vi har hjälp.
Du vet vad jag menar.
Vi har inte råd med en heltidssköterska.
Stephen, du måste hitta ett sätt för din familjs skull.
- Du är världsberömd. - För svarta hål, inte som rockstjärna.
Stephen, det här är inte lustigt.
Det är brådskande.
Vi har rätt att få veta.
Vi har rätt att få veta, Jane.
Veta vadå?
Vems barn Timothy är.
Stephens...
eller Jonathans?
Är det vad du tror om mig?
Det är omöjligt att Timothy skulle kunna ha någon annan far än Stephen.
Omöjligt.
Jonathan. Snälla gå inte.
- Jag måste gå. Alla pratar. - Vad spelar det för roll?
- Det är hårt, förjag hjälper bara till. - Jag vet, det uppskattas.
Det bästa för mig vore... Jag tror att jag kanske ska dra mig undan.
Snälla. Vi behöver dig. Barnen behöver dig. Jag behöver dig och Stephen behöver dig.
Det finns andra aspekter. Jane, jag...
Jag har känslor för dig.
Och jag har känslor för dig också.
Tack, Jane.
Jag har blivit inbjuden till Bordeauxoperan.
Inbjuden vart då?
Bordeaux.
Till Bordeaux?
Wagner.
Studenterna kan föra mig dit. Jag vet att du hatar att flyga.
Jag hatar att flyga.
Ta bilen.
Möt mig i Bordeaux.
Ta med barnen och campa.
Det blir för svårt att klara av, Stephen.
Ta med Jonathan.
Jag tvivlar på att han vill.
Hej, Stephen.
Är det här okej?
Jag berättar inte, om inte du gör det.
Tänk på att du måste köra.
Jane behöver hjälp.
Sarah, glöm inte B-vitaminsprutan när ni landar.
- Ring när ni kommer fram. - Ja.
Lovar du? Bra.
Stephen.
Mamma tar hand om bebisen. Hon är snart här.
Vi ses i Bordeaux.
Sköt dig nu.
- Sover de? - Ja.
- Det går bra. - Var är barnen?
Jag tycker vi har varit duktiga.
Barn?
Hämta era sovsäckar.
Tack.
Tack. Tack.
Jonathan?
Herregud!
Ursäkta mig, förlåt.
Jonathan?
Jonathan.
Stephen är dålig. Han är på sjukhus.
Han liggeri koma.
Vad är det som har hänt?
Han har lunginflammation.
Han liggeri respirator.
Jag kan inte säga hur länge han lever.
Jag måste få veta om personalen ska stänga av respiratorn.
Vad pratar ni om?
Det skulle vara ett smärtfritt slut. Om vi försöker väcka honom...
är det inte säkert att han överlever.
Ni måste väcka upp honom.
Säkert att ni vill det?
Enda sättet att koppla ifrån respiratorn är att göra en trakeotomi.
Ett hål i halsen, gå förbi svalget.
Han kommer aldrig att tala igen.
Jag tvekar inte.
Stephen måste leva. Jag ska se till att han får allt han behöver.
Han ska transporteras tillbaka till Cambridge.
Han överlever kanske inte resan.
Jo, det gör han.
Jag vet.
Jag drar mig undan.
Har du fått in allt i bilen?
Hans stol och utrustning och allting?
Adjö.
Stephen?
Det här är en bokstavsskiva.
Först meddelar du vilken bokstav du vill ha...
genom att blinka närjag säger färgen på den grupp där bokstaven finns.
Närjag vet gruppen, kan du välja bokstaven inom gruppen...
genom att blinka igen närjag säger färgen på bokstäverna inom gruppen.
Antagligen...
Vi försöker.
Grön.
Blå.
Rosa.
Svan.
Röd.
Blinka för att välja färg på gruppen där bokstaven är, Stephen.
Grön.
Blå.
Rosa.
Svan.
Röd.
- Hej. - Hej, Elaine.
Ska jag ta din kappa?
Tack, Jane.
- Vänta lite här. - Bra.
Hon är här.
Hon har mycket bra vitsord.
Lova att du inte äter upp henne.
Okej.
Här är vi.
Elaine, Stephen.
- Stephen, Elaine. - Trevligt att träffa er, professorn.
Då borde du ha allt du behöver.
Men är det någonting annat så ärjag här intill.
Bra.
Jag tycker vi börjar på en gång.
- Tack, Jane. Stänger du dörrarna? - Javisst.
Vi börjar väl då.
Okej.
Röd.
Gul.
T.
Grön.
Svan.
E.
Grön, grön. A.
Tea.
Du vill ha en kopp te.
Okej.
Någon speciell sort?
Du har memorerat skivan. Jag vet att du har gjort det.
Jag har inte hela dagen på mig.
Grön, grön.
Grön, gul.
Gul.
B.
Grön, blå, rosa, svart, röd.
Röd.
Grön, gul, blå, blå.
U.
Så, B, U.
Bquertea, va?
Så, hur kom ni överens?
Ja... jag tror att han är den klokaste person jag har träffat.
- Du är väldigt lyckligt lottad. - Tack.
- Du måste dyrka marken han... - kör på?
Han är den perfekte patienten. Han är så rolig!
- När man läser om honom... - Vi får se hur ni kommer överens.
Det är åtdraget.
Som du ser kan man justera höjden...
och man kan ändra vinkeln som Stephen vill ha det. Det är det senaste.
- Hur fungerar den? - Ett enkelt gränssnitt...
skannar igenom alfabetet, väljer en bokstav i taget.
Med den här tekniken
kan professorn förmodligen skriva cirka fyra ord i minuten.
- Bra. Det är bättre än ett ord i minuten. - Ja, jag har tagit komponenter...
från en telefonsvarare för att konvertera den skrivna texten till syntetiskt tal.
Rösten låter lite som en robot, men ska vi testa?
- Bra. - Klicka med den här.
Högerhand?
Varsågod.
Välkommen till framtiden.
Jag heter Stephen Hawking.
- Det är amerikanska. - Gör det någonting?
Herregud.
Finns det någon annan röst?
- Det är den enda vi har för ögonblicket. - Jag tycker det är fantastiskt.
Daisy, Daisy, svara mig då.
Ärligt talat, min kära. Jag struntar i det.
Utrota.
Jag ska skriva en bok.
Om vad?
Tiden.
Hur är tiden beskaffad?
Kommer den att ta slut?
Kan vi gå tillbaka i tiden?
En dag kommer svaren att tyckas vara lika självklara för oss...
som att solen roterar runt solen...
eller kanske lika löjliga som ett torn av sköldpaddor.
Bara tiden, hurdan den än må vara...
kan ge oss svaret.
Professorn?
Den är åt en vän.
Klart att den är.
Det säger alla.
Du behöver inte skämmas inför mig, professorn.
Jag vet hurdana män är.
Ska vi titta i den?
Varsågod.
U rsäkta.
Nästa?
Vad?
"Kosmos — en kort historik"
Så jag sa: "Jag har länge sökt efter universums modell."
"Äntligen harjag hittat henne."
Det gjorde du säkert.
Stephen, jag måste stjäla dig ett ögonblick. Kontraktet är här.
Kan du ge oss en minut, Jane?
Så därja.
Som ny.
Vilka är vi? Varför är vi här? ...det mänskliga förnuftets yttersta triumf...
"Vilka är vi?"
"Varför är vi här? Om vi någonsin tar reda på det skulle det vara..."
"det mänskliga förnuftets yttersta triumf, för då skulle vi förstå Guds tanke."
Ja.
- Så klart. - Så du erkänner Honom?
Men...
"Men" vadå?
Tänker du verkligen ge mig det här ögonblicket?
Varsågod.
Jag har bett Elaine att resa...
med mig till USA.
Jag har bett Elaine att resa med mig till USA.
Hon tar hand om mig.
Gör hon?
Ja.
Du brukade alltid berätta för mig när det kom en inbjudan.
Ett pris till. Vad kan man göra?
Jag är ledsen.
Hur många år?
De sa två.
Du fick så många fler.
Allting ordnar sig.
Jag har älskat dig.
Jag gjorde mitt bästa.
Försiktigt.
Den blir kvar.
Okej.
Hej då, Jonathan.
Kosmos - En kort historik STEPHEN W. HAWKING
FRÅN BIG BANG TILL SVARTA HÅL
Tack.
Jag träffade professorn första gången...
1963.
Där ser man. Tiden! Vart tar den vägen?
Det har varit ett av de stora nöjena i mitt liv att se den här mannen...
trotsa varje förväntning, både vetenskapligt och personligt.
Välkomna upp på scenen min aktade kollega...
och käre vän, professor Hawking.
Tack. Kan vi få höra den första av de utvalda frågorna? Tack.
Kan ni höra mig?
Nu blir du igenkänd överallt. Hur hanterar du all uppmärksamhet?
Jag blev nyligen stoppad av en turist i Cambridge...
som frågade om jag var den riktige Stephen Hawking.
Jag svarade attjag inte var det och sa att den riktige var mycket snyggare.
1979 talade du om möjligheten att en "teori om allt"...
skulle upptäckas före århundradets slut.
Nu spårjag attjag hade fel.
Professor Hawking, du har sagt att du inte tror på Gud.
Har du någon livsfilosofi som hjälper dig?
Du har sagt att du inte tror på Gud.
Har du någon livsfilosofi som hjälper dig?
Det är uppenbart att vi bara är ett avancerat släkte primater...
på en mindre planet som kretsar runt en mycket ordinär stjärna...
i ytterkanten av en av miljarder galaxer.
Men...
sedan civilisationens gryning har människor längtat efter en förståelse...
av vad som styr världen.
Det borde vara någonting mycket speciellt...
med villkoren som begränsar universum.
Och vad kan vara mer speciellt än att det inte finns några begränsningar...
och det ska inte finnas några begränsningar för mänsklig strävan.
Vi är alla olika.
Hur hemskt livet än tycks vara finns det alltid någonting man kan göra...
och lyckas med.
Så länge det finns liv, så finns det hopp.
Det här kom.
Det är från Stephen.
Jösses.
Dina glasögon är alltid smutsiga.
Professor och mrs Hawking. Hennes majestät drottningen.
Gratulerar...
min "Companion of Honour".
Inte illa för en gammal liberal socialist.
Var inte orolig, du kan vägra att bli adlad.
Tack för idag.
Det var utöver det vanliga.
Allt har varit utöver det vanliga, eller hur?
Vad skriver du?
Titta vad vi skapade.
"KOSMOS - EN KORT HISTORIK" HAR SÅLTS | MER ÄN 10 MILJONER EXEMPLAR
STEPHEN, 72 ÅR, PLANERAR INTE ATT PENSIONERA SIG
HAN FORTSÄTTER ATT SÖKA EFTER EN TEORI OM ALLT
HAN AVBÖJDE ERBJUDANDET ATT BLI ADLAD
JANE HAR DOKTORERAT IMEDELTIDA SPANSK POESI
HON OCH JONATHAN ÄR LYCKLIGT GIFTA
JANE OCH STEPHEN ÄR VÄNNER OCH DE HAR NU TRE BARNBARN