GOST
Završio si sa doručkom? -Da. –Onda idemo.
Vidimo se kasnije. -Važi, pažljivo vozi. -Hoću.
Poneo si ručak? -Da.
Svi su dali po malo, neki su dali sve.
Gospođa Piterson? -Da, mogu li da vam pomognem?
Zovem se Dejvid, gospođo Piterson. Poznavao sam vašeg sina Kejleba.
Trenirali smo zajedno, služili zajedno i postali smo veoma dobri prijatelji.
Da li želiš da uđeš? -Hvala, gospođo.
Mogu li da te ponudim nečim? -Može malo vode.
Kako si došao ovamo? -Trčao sam. Dobra vežba.
Od autobuske stanice u gradu. -Trčao si celim putem? -Da, gospođo.
Hvala, gospođo.
Kad si napustio vojsku? -Otpustili su me u sredu i došao
sam ovde iz Fort Kandelora. -I odmah si došao ovamo?
Došao bih i ranije, ali nisam mogao da dobijem otpusnicu. -Zašto?
Otpustili su me jer sam bio ranjen. Bio sam u vojnoj bolnici.
Odatle ne možete tek tako da se ode. Ali ne brinite, imao sam geler
u leđima, sad sam dobro. -Mislila sam, zašto si prvo došao ovamo?
Vaš sin Kejleb i ja bili smo bliski.
Bio sam sa njim kad je umro.
Stvarno? -Da, gospođo.
Jedna od stvari koju je tražio je da vas posetim. Vas i vašu porodicu.
Želeo je da vam kažem da vas je voleo.
Posebino je želeo da svakom od vas kažem da...
vas voli i da je mislio na vas do samog kraja.
Rekao sam mu da ću to da uradim, i evo me tu.
Izvinjavam se.
Ovo sam ja.
Ovde.
Da.
Sećam se tog dana.
Nisam nameravao da vas uznemiravam, gospođo. Trebao sam prvo da nazovem, ali...
još nemam mobilni telefon i... nisam baš razmišljao.
Trebao bih da krenem, ali voleo bih da razmenimo e-mail adrese i... -Ne.
Ana, Kejlebova sestra radi noću i dugo spava, sigurno bi želela da te upozna.
Da li možeš još malo da ostaneš? -Ne govorite to iz pristojnosti? Jer ne morate.
Zašto da ne? Molim te, ostani. Drago mi je da si ovde
i volela bih da čujem još o tebi i Kejlebu. -U redu.
... Kejleb i ja smo mislili da bi to mogao biti dobar izazov.
Kad je zaspao, prišulnjali smo mu se do kreveta sa tubom superlepka.
O, ne. -Nismo mu ništa previše loše učinili, iako smo mogli.
Ani, došla si. Ana, ovo je Dejvid.
Drago mi je što smo se upoznali. Kejleb mi je mnogo pričao o tebi. -Dejvida su
ove nedelje otpustili iz vojske. Bio je prijatelj tvog brata. -Poznavao si Kejleba?
Da, gospođo. -Da, gospođo?
U redu. Gde si se smestio?
Na putu ovamo, video sam motel kraj puta. -Bićeš kod nas dok si ovde.
Ne bih hteo da smetam. -Bilo bi nam drago da ostaneš. Ima dovoljno soba
i možeš da budeš u Kejlebovoj staroj sobi. Insistiramo. -Neću da se protivim.
Samo večeras.
Moram u restoran. Drago mi je što smo se upoznali. –I meni takođe.
Vidimo se kasnije. -Zdravo.
Da ti pokažem sobu? -Važi.
Ako želiš da se osvežiš, u kupatilu su čisti peškiri.
Gospođo Piterson, sigurni ste da vam ne smeta što ostajem ovde?
Naravno da ne. Svakako je niko ne koristi.
Mislim da bi to moglo da bude dobro za nas.
Ostaviću te da se raskomotiš. Ako nešto budeš trebao, samo zovi.
Pičkice.
U redu je, dete, ne plači.
Kako si proveo dan? -Dobro.
Poznavao si mog brata? -Da.
Dosta dobro.
Želeo je da ti kažem da te je voleo.
Hvala. -Ne znamo da li je to Kejlebov prijatelj.
Na slici je sa Kejlebovom jedinicom. Video si. -Šta ako ima PTSP?
Ti momci se vraćaju sa mentalnim problemima, Lora. Jesi li
razmišljala o tome? –Zašto bi Kejleb tako otišao kod prijatelja?
To je...
Tvoji roditelji se svađaju zbog mene. -Da, stalno se svađaju.
Izgledaš kao da te je neko udario.
Pogodili su me loptom na fizičkom. -Da, dešava se.
Da.
Hajde da razgovaramo sa njim. Zdravo. Dejvide, drago nam je što si ovde.
Ja ću da popijem pivo pre večere, hoćeš li i ti jedno? -Ne, hvala. -Dobro, kako želiš.
Večera će da bude za sat vremena. Luk, napiši zadaću. -Dobro.
Dejvide, da li želiš nešto? -Ne, hvala, gospođo Piterson.
Šta to radiš?
Hoćeš li? -Ne, dobro sam, hvala.
Ostaje li tu prijatelj tvog brata? -Nadam se da ne.
Rekla si da ti se sviđa. -Ne, rekla sam da je drag, to nije isto.
U redu. Zašto ti se ne sviđa?
Nije da mi se ne sviđa, samo... Poznavao je Kejleba...
Mama i tata pokušavaju da nastave dalje. Imaju dosta podsetnika na njega u gradu.
Mislim da je normalno da im bude teško, ako im je dete poginulo.
Ne treba ti živi podsetnik na njega.
Da, apsolutno.
Moram da idem.
Čekaj malo. -Prestani. -Ostani još malo.
Ne mogu, moram da idem. -Ne moraš da ideš. -Moram.
Sigurna sam da ćemo sutra da pronađemo malo vremena.
Prestani, moram da idem.
Oznaka je ugao brodskog sidra, onda je konopac sidra hipotenuza
a nama treba udaljenost do morskog dna. Znači to je obrnuto.
Kapiraš?
Ne baš.
Stvarno si pametan? -Izgleda da jesam.
Kako je bilo na poslu? -Dobro, nije bila gužve.
Dejvide, da li želiš pivo? -Može, hvala. -I ja ću. -Kako da ne.
Za mesec dana, napuniću 21 godinu. -Onda pij koliko hoćeš, samo ga sama kupuj.
Pomažeš mu sa domaćim? -Ne baš.
Nemoj da ideš, ostani, budi društvena. -Umorna sam, idem da legnem.
Dobro, kako hoćeš.
Alan. Zove se Alan. Tamo je samo četiri godine, ali ima diplomu.
Odjednom je regionalni menadžer, a ja nisam.
U redu je, to je u redu. Poznajem Loru.
Zabrinuta je. Pita se da li ću ikad uspeti nešto da zaradim.
Mislim da vas supruga poštuje, gospodine.
Šta je, tu je.
Šta je sa tobom? Šta planiraš? -Da sednem na autobus i odem na
Floridu. Da pronađem posao u građevinarstvu, nešto ću da nađem.
Ne, ne. To je ludost. Ne znaš kuda ćeš. Ostani ovde još par dana.
Ne mogu više da iskorišćavam vaše gostoprimstvo, gospodine.
Ne smetaš nam. I ne zovi me gospodine, zovem se Spenser.
Zovi me Spenser, zaboga.
Ostaješ, ostaješ, zar ne? Bar dok ne budeš znao kuda ćeš.
Možda još samo par dana. -Odlično. Dogovoreno.
Hajde da popijemo još po pivo, da proslavimo. Onda
moram u krevet. Možeš da digneš noge. -Dobro.
Jesi li umoran? -Ne, ne spavam mnogo.
Šta radiš ovde? -Rekao sam mami da danas mogu da te pokupim iz škole.
Je li to u redu? -Da.
Zar nemaš prijatelja? -Imam mnogo prijatelja,
ali trenutno nisu ovde.
Šta čekaš? -Želim da mi pokažeš ko te je juče istukao.
Pogodila me lopta. -Ma hajde.
Šta ćeš da uradiš? -Ništa loše.
Tamo. -Svi oni?
To su momci koji me maltretiraju. Majk i Jan su najgori. Pravi krelci.
Možemo li da krenemo? -Da.
Šta to radiš? -Idu u bar?
Da, poslužuju ako treniraš fudbal. -Dobro bi mi došlo piće, a tebi?
Ne.
Ideš li? -Ne.
Biću unutra, ako se predomisliš.
Šta dođavola?
Zdravo.
Možda mu je to momak ili tako nešto.
Izvinite.
Trebaće mi vaše lične karte. -Imaju li oni lične karte?
Šta ćete da naručite? -Znaš li da napraviš “vatrenu kuglu”? -Malo rakije
sa tabasko sosom. -To pijem. Daj mi jedan, i kolu za brata.
Ne mogu da ne primetim da one dame piju jeftino pivo. Šteta.
Hteo bih da naručim žestoko piće za njih. -Ozbiljno? -Da.
Želite li da naručite nešto za njihove momke?
Da li izgledam kao da bih želeo da naručim piće za njihove momke? -To bi bilo pristojno.
Dobro, u redu.
Momcima donesi “kosmopoliten”.
Gospodine, ne znam na što ciljate, ali mislio sam na pivo. -Ne, žestoko piće za
devojke i “kosmopoliten” za momke. Zadrži kusur. -U redu.
Jesi li ti bogat? -Novac je lako nabaviti.
Stižu kola, vaša “vatrena kugla” i “kosmopoliten”. -Hvala.
Hoćeš li da probaš? -Naravno.
Bože.
Čili paprika? To piješ? -Da.
Kako možeš? -Navikneš se.
Onaj sto vas časti. -Onaj lik?
Izgledaju neurotično. -Da.
Hvala na piću. -Nema na čemu.
Ne želim ga, evo ti.
Možda više voliš ovo. -Moje oči!
Ustani.
Momci, trebali bi da odete.
Nazovi policiju i reci im istinu. Banda srednjoškolaca je došla
i tražila piće. Tražio si lične karte, ali izazivali su probleme.
Došlo je do tuče. Nisi ih baš dobro video.
Inače bi mogao da imaš probleme što poslužuješ maloletnike.
Onda se ovako nešto desi.
Za štetu.
Luk, šta se desilo? -Potukao sam se sa nekim momcima u školi. -Jesi li dobro?
Dobro sam, stariji momci su me izazivali. -Zašto? -Ne znam, idem u sobu.
Je li dobro? -Da, gospođo, dobro je. -Je li upao u neku nevolju u školi?
Niko nas nije video. Samo uobičajene srednjoškolske stvari. Rekao sam
mu, kad se oporavi, da ću da ga naučim samoodbrani. -Baš to mu i treba.
Mnogo mi je lakše kad znam da si bio tamo.
Moram da se spremam za posao. -Ana, možemo li da
razgovaramo u kuhinji? -Naravno. -Izvinjavam se.
Povedi ga na zabavu. -Zašto? -Ne možeš da ga
ostaviš samog. -Igraš na tu kartu?
Dejvide, da li večeras želiš da ideš sa mnom na zabavu?
Naravno, dobro zvuči. -Odlično, krećemo u 7. -Važi.
Luk, moram da se istuširam.
Luk. Luk, hajde, moram...
Izvini.
U redu je. Mislila sam da je Luk unutra.
Trebao bih da se obučem. -Da, trebao bi.
Ovo nije ništa posebno, ali i moj momak Zik je takođe ovde.
Nisam znao da imaš momka?
Ne znaju ni moji roditelji. Htela bih da tako i ostane, važi?
Ništa neću da im kažem. To me se ne tiče.
Zdravo. -Zdravo.
Ko je to?
Ovo je Dejvid, služio je sa mojim bratom. -Kako si? -Dobro, hvala.
Zik je unutra, reci mu da ponese pivo.
Ja ću da donesem, gde je? -U Zikovom kamionetu. Trebalo bi da je otključano.
Ana... -Ne mogu.
Malo. Ti si gošća. -Ne baš...
Gde da ga ostavim?
Možeš tu da ga ostaviš.
Prijatelju, dobro došao na zabavu. -Krejg, nemoj. -On je veliki momak. -Naravno.
Hvala.
Dobro si? -Da, dobro sam.
Idemo odavde? -Da, idemo.
Dođavola.
Ko su oni? -Moj bivši o kojem sam ti pričala.
Moramo da razgovaramo. -Ne mogu sad.
Cele nedelje te zovem i čujem da večeras imaš zabavu. Koji je to đavo?
Razgovaram sa prijateljem, ne budi nepristojan.
Dođi sa mnom. Majku ti tvoju.
Vodite ga odavde.
Žao mi je zbog slike. -Nema veze.
Da li želiš... da li želiš da vidiš ostatak kuće?
Jesi li dobro? -Jesam. Zašto?
Čini se da nisi zainteresiran za ovo.
Bome jesam.
Jesi.
Evo ih. Šta imaš? Ja imam kraljicu, ti imaš kralja. Sedi.
Otišli ste na svoju zabavu? Našli ste nešto bolje. Želiš li? -Ne, hvala.
Samo...
Samo sam želeo da kažem da imaš našu podršku. Kaži ako ti nešto bude trebalo.
Podršku?
Znaš, imaš našu podršku... kao pravi Amerikanac.
Ali ne bi me podržao da nisam u vojsci?
Sranje, čoveče, nećemo o tome.
Imam astmu i vrlo mi je teško... -Šta ti je teško?
Hej, čoveče, samo...
Šta? -Samo sam te zajebavao. -Jebote. Misliš da je to smešno, Kristen?
Odmah se vraćam.
Ima dobru bulju.
Da li možeš da mi nabaviš pištolj? -Pištolj?
Mogu da ti ga nabavim. Šta će ti? -Vojnik sam, volim oružje.
Znam lika koji može da ga nabavi. Imaš li love? -Imam.
Dođavola, daj mi broj. -Imam mobilni na bonove, broj je iza.
Znači voliš oružje.
Možemo li da krenemo? -Naravno.
Ja ću da vozim. -Ne, dobro sam.
Ja ću da vozim. Napušena si.
Misliš da si trezniji od mene? -Veći sam od tebe.
Molim te, veži se.
Da li želiš da razgovaraš o tome? -Ne.
Samo...
Nije ništa, posvađali smo se. Stare stvari.
Volela sam dok je bio u bendu, a sad štedim za fakultet,
ali on ne nastavlja da živi dalje. Čak nema ni posao.
On je diler droge. -Nije diler.
Da, ponekad prodaje drogu prijateljima, da malo zaradi.
Ako uprska stvar sa tobom onda je budala, ne moraš da se brineš. Ozbiljno.
Da sam ja kod kuće imao devojku kao što si ti,
ne bih otišao na Bliski Istok i tamo bio ranjen.
Hvala ti.
Sviđa mi se ova pesma.
Stvarno?
Čudi me to.
Ako želiš mogu da ti je narežem. -Da?
Stavićeš ovu pesmu? -Važi.
Onda... laku noć. -Laku noć.
Hvala što si me pozvala da izađem. -Nema problema. Laku noć.
Kako to misliš? Zubni karton? Ne treba mi to. Prsti, da.
Što pre je moguće. Trenutno sam dobro, ali traže me neki ljudi.
Razumem da treba vremena, ali ovo je hitno.
Obaveštavaću te kako stoje stvari. Razumem.
Zove se Dejvid Anderson Kolins. Mogu da vam kažem ime jedinice u kojoj je služio.
Ne, sve je u redu sa njim. Bio je bratov prijatelj pa smo čuli da se vratio.
Svaka informacija bi dobro došla. -U redu, gospođo.
Nazvaću vas kad budemo imali više detalja. Zdravo.
Poverljiv dosije Odmah obavestite korporaciju KPG
Recite Fort Kandeloru da je Dejvid Kolins mrtav.
Daj im službenu verziju. Preuzimamo odavde.
Sledeće nedelje sastajem se sa ostatkom odbora. Razgovaraćemo o budućnosti
našeg posla sa vojskom. U vezi sa raspuštanjem.
Ričard ima više informacija o tome. Ričarde.
Ne mogu da ulazim u detalje, samo mogu da kažem...
Izvinjavam se na uznemiravanju. Nešto je iskrslo.
Izvinjavam se, moram da idem.
Kad su primili poziv? -Pre sat vremena.
Znate ko je zvao? -Da, zove se Ana Piterson.
Piterson? Kao Kejleb Piterson? -Njegova sestra.
Šta ćemo? -Rezerviši mi sledeći let.
Iznajmi ga ako treba. I trebaće mi cipele. -Šta da
kažem ako budu pitali šta se dešava? -Smisli nešto.
Niko izvan ovog kruga ne sme da zna da je jedan od naših subjekata i
dalje aktivan. Ako povežu KPG sa ovim, obojica smo nastradali. Razumeš li?
Nazovi me kad rezervišeš avion.
Ne kasnim valjda? Ne? -Stigao si u pravo vreme.
Dobro. -Bez uvrede, ali pre nego što počnemo želim da se uverim da imaš novac.
Hoće li to da bude dovoljno? -Hoće.
Da počnemo.
Ovo je standardna Bereta. Sigurno si upoznat sa njom.
Moje mišljenje je, ako si video jednu video si ih sve.
Ali ova lepotica, to je 9 mm Vitnes Elit. Sličan je Bereti,
ali manji je trzaj, a ovaj ga skoro i nema.
Jesi li ti u vojsci? -Da, gospodine. -Ja sam u mornarici.
Dobri su.
Da li želiš Elit? -Sve ću da ih uzmem.
Sve pištolje? -Ne, sve. Sve oružje.
O tome ti i govorim.
Ako imaš novca za sve, dogovorićemo se. Nosi sve.
Ne, nego ću da te ubijem. -Šta dođavola, Dejvide? -Jebeni psihopato.
Ne, ne, ne.
Alo? Hvala što ste nazvali.
Molim?
Mama, možemo li da razgovaramo? -Naravno. Šta se dešava?
Nazvala sam vojnu bazu iz koje je Dejvid rekao da
je otpušten. Pitala sam ih o njemu. -Šta? Zašto?
Spenser. -Treba mi piće. -Šta se desilo? -Treba mi piće, draga.
Pronašli su Alana, mog šefa. Nije ga bilo na poslu par dana.
Svi su se zabrinuli. Jedan njegov prijatelj je provalio u
njegovu kuću i pronašao mrtve njega i njegovu devojku.
Oboje su uzeli gomilu pilula. Kao da su zajedno izvršili samoubistvo.
Moj Bože. To nema nikakvog smisla. -Bio je potpuno normalan.
Ali policija istražuje slučaj. Nije bilo provale, nasilnog ulaska...
Devojka je imala modrice po telu. Ne znam šta to znači.
Policija će da nam kaže šta se tačno desilo.
Dobra stvar u svemu je da sam sad ja regionalni menadžer.
Čim su saznali u upravi, nazvali su me i hteli da odmah sutra počnem.
Nude mi Alanovu platu.
To je... -Budi oprezna sa željama.
Dejvide. -Izvinjavam se što smetam.
Ne budi lud, u redu je.
Pijem, hoćeš li da mi se pridružiš?
Naravno. Odmah se vraćam.
Alo? -Ana?
Reč je o Krejgu, saznao sam da je mrtav. Neko ga je upucao. -Šta?
Da li znaju ko je to uradio? -Ne znam detalje.
Da se nađemo kasnije? -Naravno.
Moramo da razgovaramo o još nečemu. -O čemu?
Sranje. Moram da idem, nazvaću te. -Alo?
Upravo sam čula od Zika. Kako si?
Ne shvatam. Ko bi želeo da ubije Krejga? -Znam.
Da li želiš da sedneš? -Da.
Kako ovo ide? -Prvo gore napraviš otvor. Da možeš da izvadiš sredinu.
Nož tvojih roditelja je sranje. -Da.
To je već bolje. -Stalno ga nosiš sa sobom? -Ovo? Da.
Zašto? -Ne znam.
Za svaki slučaj.
Nazvala sam bazu u kojoj je Dejvid navodno bio.
Rekli su mi da je Dejvid Kolins umro pre nedelju dana,
u vojnoj bolnici u Arizoni. Izbio je požar iz rezervoara sa kiseonikom.
Poginulo je 20 ljudi, a Dejvid Kolins je bio jedan od njih.
Ima li neke dokumente? Kreditne kartice?
Nisam videla da koristi novčanik. -Šta je sa njegovim
mobilnim telefonom? Ima mobilni na bonove, proveri koga je zvao.
Tvoj brat se razume u kompjutere, neka potraži. -Dobra ideja.
Kristen, mislim da onaj par već dugo čeka.
Odmah ću, hvala. -Nazovi me posle posla. -Čuvaj se. -I ti.
Trebaš li savet? -Naravno.
Nemoj da dozvoliš da te zezaju. Inače će tako da ti bude sav život.
Većina dece u školi je veća od tebe? -Da. -Onda ponesi nož u školu.
Ako ti ga uzmu i istuku te, idi kod njihovih kuća i zapali ih sa njihovom porodicama.
Šta je najgore šta mogu da ti urade?
Da, dobro.
Izvoli, zadrži ga.
Daješ mi ga? -Da, tvoj je, imam drugi. -Hvala.
Zdravo.
Jesu li mama i tata kod kuće? -Otišli su u prodavnicu.
Tvoja mama će da napravi pitu od bundeve. -Super.
Odlazni pozivi
Sranje.
Jebemti.
O, moj Bože.
Alo? -Hej, ja sam.
Šta?
U tvom kamionetu su pronašli pištolj kojim je ubijen Krejg?
Otisci su obrisani. Neko je anonimno prijavio. -Ali ti si nevin! -Znam, ali...
Pretresli su mi sobu i pronašli su neke druge
stvari pa neko vreme moram da ostanem ovde.
Volim te.
Znam, moram da idem.
U redu, u redu, zdravo.
Dušo, jesi li dobro?
Danas je ubijen moj prijatelj Krejg. -Moj Bože.
Veomo mi je žao. Kako? Šta se desilo? -Upucali su ga, ne znam.
I zbog toga su uhapsili Zika. -Zika? -Žao mi je, dušo, ali ako su
uhapsili tvog bivšeg momka sigurno su za to imali dobar razlog.
Svi znamo da Zik nikad nije bio primeran građanin.
Nije mi bivši momak, tata, nego mi je momak. Nismo prestali da se viđamo.
Imam 20 godina i mogu da izlazim s kim želim. -Dok živiš u ovoj kući...
Ne znaš ništa o njemu! -Znam da je narkoman, koji je
počeo da izlazi sa mojom kćerkom kad je imala 17 godina.
Dobro. Šta je s njim?
Svima je najbolji prijatelj.
Zvala sam vojnu bazu iz koje si rekao da si došao. Rekli su da si mrtav.
To je vojna obaveštajna agencija.
Ma hajde. Traži da ti pokaže ličnu kartu.
On nije Dejvid Kolins. Ne znamo ko je.
Bio sam deo specijalne jedinice, kad sam ranjen.
Imaju spremnu priču ako se neko od civila raspituje o meni, što je dobro.
Dobio sam identifikacioni privesak. Evo ga.
Ne volim da ga nosim jer...
Volim da ga nosim sa sobom. Što se tiče lične karte, trenutno je nemam,
ali imam dokumente u torbi, pa... -Ne, ne treba.
Ana Piterson, duguješ mu izvinjenje... -Nema jebene šanse. -Pazi šta govoriš,
mlada damo! Žao mi je zbog tvog prijatelja Krejga. Užasno je to što mu se desilo.
Što se tiče Zika Hestingsa i njegovog društva, oni su obični dileri trave.
Želiš li da znaš zašto je Zik uhapšen zbog ubistva? Jer je verovatno to uradio.
Jebi se. -Hej, Ana.
Žao mi je. Dejvide, stvarno mi je žao. -U redu je, uznemirena je.
Trebao sam pre da vam objasnim tu stvar sa specijalnom jedinicom.
Ne bismo trebali da razgovaramo o tome. -Razumem.
Dobro bi mi došlo piće, a tebi? -Da, molim.
Šta je?
Samo sam želeo da kažem...
Želeo sam da ti kažem koliko mi je žao zbog Krejga. Izgledao je super tip.
I zbog Zikovog hapšenja. Stvarno mi je žao.
Znam da me ne trebaš u ovom stresnom trenutku.
Ne pomažem, a to je šteta.
Jer obećao sam Kejlebu da ću da uradim sve da pomognem tvojoj porodici.
Samo da znaš da odlazim za par dana. Nećeš još dugo morati da me trpiš, u redu?
U redu?
U redu. -Dobro.
Je li to CD koji si mi narezala? -Da.
Je li gotov?
Da. -Hvala ti. Jedva čekam da ga preslušam.
Trebaju mi plaćenici u krugu od 160 km. Nije važno odakle su.
KPG, bivši vojnici. Tim mora da bude mobilisan dok avion ne sleti.
Lično ću da im dam zadatak. Ne možemo da dozvolimo oticanje informacija. -Srećno.
Slikala si Dejvidov mobilni telefon? -Da, potražila sam broj na internetu.
Zvao je lekara u Majami. Zove se Piter Bonington, ali više nije lekar.
Pre dve godine je ostao bez dozvole, nakon što je pijan ženi unakazio lice.
Dejvid ga poznaje? Možda mu je to ujak ili tako nešto.
To pokušavam da saznam. Moram da razgovaram sa policijom.
Policija je pronašla drogu u Zikovoj sobi i misle da je on kriv. -Šta ću ti ja?
Pronađi što više informacija o njemu. -Stvarno misliš
da je Dejvid ubio Krejga i onog drugog tipa? -Da, mislim.
Dobro, pogledaću da li mogu nešto da pronađem. -Hvala, Luk.
Izvini, kasnije ću da ti pokažem.
Hej, pederu.
Hej, šta to gledaš?
Plastični hirurg mora da plati 2 miliona dolara odštete.
Tražiš nekog da ti promeni pola?
Mala jebena kučko.
Tako je, kučke.
Jebem ti sve!
Dobro si? -Dobro sam. -Gospođo Piterson? -Da.
Gospodin Alston će sad da vas primi. Uđite. -Samo trenutak.
Šta se desilo? -Nazvao me pederom.
Udario sam ga lenjirom po licu.
U redu, sjajno.
Idem unutra sa vama. -Dobro.
Je li ovde? -Da.
U ovoj školi ne tolerišemo nasilje. Ne preostaje nam ništa drugo nego da
izbacimo vašeg sina. Još čekamo odluku odbora, ali to je skoro sigurno.
Ali... -Žao mi je. -Kako ga je drugi dečak nazvao? -Šta?
Dečak koji je dobio udarac po licu. Kako je nazvao Luka?
Mislim da to nije bitno za ovaj razgovor. -Je li ga nazvao pederom?
Verujem da je koristio tu reč, ali to nije razlog...
To je onda zločin iz mržnje. -Šta? -Zločin iz mržnje.
Zanima me koliko je još učenika maltretirano pod vašim nadzorom.
Homoseksualni učenik kojeg su maltretirali, konačno
se odbranio, a vi ste... Šta? Suspendovali ste ga?
Možemo da razmislimo o suspenziji. -Ne, ne možete.
Zanima me šta će odbor da kaže o vama kad ovo izađe u javnost.
Da ne pominjem naše advokate. Da li želite da ih tužite?
Ja ne... -Tužićemo i vas, i školski odbor.
Nisam ni znao da je homoseksualac.
Šta kažete da ostane u kazni posle nastave?
Koliko? -Mesec dana.
Izgleda pošteno. -Za kaznu će da pomaže u pripremi zabave za Noć veštica.
Slažemo se sa tim.
Ali više ne želim da čujem da ga maltretiraju. Da li smo se razumeli?
Verujem da jesmo, gospodine...? Ko ste vi? -Porodični prijatelj.
Mesec dana si u kazni posle nastave. -To je sve? -Da.
Vidimo se kasnije. -Dejvide, možemo li da razgovaramo?
Razgovaraćemo nasamo u hodniku, ako je to u redu? -Naravno.
Misli da si ti ubio Krejga i pokušava da nađe dokaze da puste njenog momka.
Ana ti je sve to rekla? -Da.
Misliš da sam ga ja ubio? -Baš me briga.
Zato je želela da proverim onog plastičnog hirurga na Floridi.
Htela je da zna u kakvoj ste vezi. -Šta će mi plastični hirurg?
Da promeniš izgled. Kao kosti lica, da ti operiše prste da nemaš otiske.
To sam mislio. Znam da ti u stvari nisi Dejvid Kolins, to nije bilo teško shvatiti.
Možda ne želiš da ljudi znaju ko si u stvari. Malo je lekara koji bi to
napravili. Verovatno je zabranjeno. Ali taj lekar
verovatno treba novac, pa se zato time bavi.
Zanimljiva teorija.
Neću nikom ništa da kažem. Niko neće verovati Ani. Nema ništa protiv tebe.
Ubio si i tatinog šefa, zar ne? Baš me briga, ništa neću da kažem. -Zašto?
Jer smo prijatelji.
Zar ne?
Da, naravno da jesmo.
U redu, samo sam želeo da znaš.
Je li Ana još nekom govorila o tome?
Ne znam. Možda prijateljici Kristen. -U redu, hvala ti.
Znaš, Dejvide... Hoću da ti zahvalim. Ne znam šta bih bez tebe.
I ne mislim samo na danas.
Za sve. Veoma sam ti zahvalna.
Nema problema, gospođo Piterson.
Idem po ostatak.
Hvala, Dejvide.
Izvinjavam se, gospođo, jeste li vi Ana Piterson?
Ne, ona radi u restoranu. Ja sam joj majka.
Je li nešto uradila? -U redu je, gospođo. Vaša kćerka je zvala Fort Kandelor
i tražila čoveka po imenu Dejvid Kolins? -Da, tako je.
Jeste li videli nekog sličnog ovom čoveku?
To je... Dejvid.
Gospođo, kad ste ga poslednji puta videli?
Upravo je ušao unutra.
Sredi je! Vraćaj se ovamo!
Držite ga.
Sranje!
Šta se dešava, Dejvide?
Veoma mi je žao, gospođo Piterson. Nisam bio potpuno iskren sa vama. -Kako to misliš?
Predugo bi trajalo da vam objašnjavam.
Želeo sam da pomognem. Moj zadatak je bio da vam pomognem dok sam ovde.
Bilo je previše komplikacija.
O čemu govoriš, Dejvide? Zašto oni ljudi pokušavaju da te ubiju? -Nije važno.
Jesi li ti...
Jesi li uopšte poznavao mog sina?
Da. Poznavao sam ga, bili smo u istom programu.
Razumeo bi šta moram da uradim.
Ovde je...
Žao mi je.
Idem unutra. Pokrivajte me 15 sekundi i onda čekajte.
Koji...?
Dejvide. -Stvarno mi je žao zbog ovog, gospodine.
Mislim da je mrtav. -Vojna policija, treba mi vaše vozilo.
Šta? -Ključevi su unutra? -Da, ali...
Izvinite, vi ste Ana Piterson? -Da.
Ja sam pukovnik Karver, vojna policija. Morate da pođete sa mnom.
Dobro, šta se dešava? -Reč je o Dejvidu.
Nije onaj za koga se izdaje. Moramo odmah da pođemo. -U redu.
Je li sve u redu? -Mislim da jeste, nazvaću te kasnije. -Gospođice Piterson?
Zdravo. -Zdravo.
Radi li Ana? -Upravo je otišla. -Stvarno?
Kuda je otišla? -Ne znam tačno. -Je li pokupila Luka?
Mislim da ide... -Nije bitno.
Šta? Na putu sam.
Šta je bilo? -Idemo po tvog brata.
Policija ne može da pošalje automobil, zauzeti su.
Morate da mi kažete šta se dešava. Ko ste vi? Došli ste zbog Dejvida? -Da.
Čovek kojeg poznaješ kao Dejvida je bio deo medicinskog eksperimenta.
Dok smo ga proučavali ubio je sedam ljudi i zapalio njihova tela da nas zbuni.
Mislili smo da je poginuo u požaru. Dok smo shvatili šta je uradio,
pobegao je. -Možda niste trebali da vršite testiranje na psihopati.
Izgledao je kao savršen kandidat.
Ne znam. -Moram da nazovem brata.
Gospodine Piterson, je li to mobilni? Zar nisam rekao da ga isključiš?
Daj ga ovamo. Dobićeš ga posle kazne.
Luk, nazovi me čim čuješ poruku. Važno je.
Gde idu ovi policijski automobili? -Kad smo otišli, neko je napao restoran.
Došlo je do eksplozije.
Je li neko preživeo? -Ne znam.
Moguće da je ostavio ranjenike da ih zaokupi.
Gde su mi roditelji? Niste mi ništa rekli o njima.
Mrtvi su. Ubio ih je pre nego što smo mogli da ga zaustavimo. Žao mi je.
Ne... -Dejvid ima psihičkih problema, gospođice Piterson.
Programiran je da zaštiti sebe i eksperiment.
Ako oseti da je njegov zadatak kompromitovan...
programiran je ubije sve koji su ga otkrili.
I da hoćemo, ne možemo da ga zaustavimo.
Zato vas i brata moramo da prebacimo na bezbedno mesto.
Gospođice Piterson, moramo da krenemo.
Gospođice Piterson.
Idemo po mog brata.
Koji je ovo đavo? -Napravili su lavirint na temu Noći veštica. -Ostani uz mene.
Sranje. -Ko je unutra?
Vojna policija, došao sam po Luka Pitersona. Kako da prođem kroz lavirint?
Levo, desno, desno, levo, levo, desno, levo i pravo.
Jeste li zapamtili? -Da.
Izvinjavam se, ali ometate kažnjenog učenika.
Ko ste vi u stvari?
Šta se dešava? -Moramo da krenemo, tvoja sestra... -O, sranje.
Ko je još ovde? -Niko, samo nas dvojica.
Gde su kontrole za svetla? -Pozadi, u delu za di džeja.
Moramo odmah da odemo. Gde je izlaz? -Ovuda, pratite me.
Ovuda. -Uspori.
Bežite na drugi kraj! Idite!
Zdravo, gospodine.
Nisi trebao da ideš za mnom. Ne znam šta si očekivao.
Ne znam šta se dešava, ali Dejvid nam ne bi naneo zlo. -Moraš da mi veruješ.
Dođi.
Sranje. Dođi.
Tu se sakrij. -Šta? Nema šanse. Ana, vidi.
Dejvid je verovatno tražio tog lika iz vojske. Hajde da razgovaramo s njim.
Ubio je mamu i tatu. -Nije, izmišljaš.
Molim?
Mama i tata su... -Molim te, Luk.
Moraš da se sakriješ tu.
Odvući ću ga odavde. Ne izlazi, ako ne čuješ mene ili policiju.
Vratiću se po tebe.
Žao mi je zbog ovog. Pokušao sam da smislim drugi način da to uradim.
Da nađem neko drugo rešenje.
Izađi, prijatelju.
Neću te povrediti.
Ubio si mi roditelje. -Jesam.
Da.
Uskoro će da bude gotovo.
Zdravo, Luk.
Dobro si uradio.
Ne krivim te.
Nemoj da se osećaš loše.
Hvala ti. -Jesi li dobro?
Da, a ti? -Da.
Pratite svetlo.
Oboje ste dobro?
Dobro smo. -Odlično, odmah se vraćam.
Kakva je situacija? -Pronašli smo dva tela, oba vrlo
izgorela. Jednom nedostaju zubi pa ne znamo ko je to.
Čim raščistimo možete da uđete.
Šta dođavola?
GOST
Preveo: damir Adaptacija: kumek*