Раніше в серіалі...
Битва при Каллодені відбудеться... сьогодні.
Як і пророчила історія.
І нам слід вирушати негайно.
Ти обіцяла мені, що коли дійде до цього,
ти повернешся через камені додому. Разом із малюком.
Мене звати Вільям Грей, другий син віконта Мелтона.
Боюся, я не готовий тебе порішити.
Я завдячую Вам своїм життям.
Я вагітна.
Ні.
Від Джеймі.
Мені запропонували посаду в Гарварді.
У Бостоні?
Так. Я хочу, щоб ми були разом.
Ми виростимо цю дитину, як власну. Твою і мою.
Я не можу ділити тебе з іншим. Ти маєш його відпустити.
Я знаю. І пристаю на твої умови.
Заспівай мені пісню
Про дівчину, яка зникла
Може, ця дівчина
Це я?
З веселим серцем
Одного разу вона відпливла
Морем
До неба
Хвилі й вітер
Острови та моря
Гори, дощ і сонце
Усе, що було добре
Усе, що було гарно
Усе, що було мною
Зникло
Заспівай мені пісню
Про дівчину, яка зникла
Може, ця дівчина
Це я?
З веселим серцем
Одного разу вона відпливла
Морем
До неба
Тягни сюди ту колоду.
Бери ножа.
-Сержанте? -Так, пане.
Дорожню флягу мені батько подарував на мій 21-й день народження.
Запам'ятайте мої слова, панове: я ще побачу, як герцог Камберленд
питиме з неї цього вечора.
Це ніщо інше, як диверсія.
Камберленд хоче пограти на наших нервах.
Як триматимемо удар і змусимо його прийти до нас через цю пустку,
перемога в нашій кишені, пане.
-Час настав. -Еге ж.
Пане, віддайте наказ атакувати, поки в нас ще лишається шанс.
І де ти в біса був? Віскі дудлив?
Можеш не дякувати.
А хлопці Лалліброха вдома в безпеці.
Паліть щодуху, хлопці, по всій лінії фронту!
Вогонь!
Ти живий?
Джеймі, ти живий, хлопче?
Не знаю...
Тихо.
Червоні мундири все ще вештаються довкола
і добивають поранених на місці.
Встати можеш?
Залиш мене. Лиши мене тут.
Я не лишу тебе здихати в багнюці.
Навіть якщо ти впертий довбень, який навіть склянку з віскі не втримає.
Та я тебе запросто переп'ю.
Еге ж, гадаю, що так.
БОСТОН 1948 р.
Ти впевнений, що ми можемо собі це дозволити?
Тут трохи затісно,
але ти завжди казала, що хочеш справжній дім.
Він дійсно справжній.
І стільки місця лише для нас двох.
Незабаром нас буде троє.
Так.
Тут буде кабінет професора історії, вгадала?
Ну, можливо.
Кабінет може бути там, де заманеться хазяйці будинку.
Тоді хазяйка саме цього й бажає.
Кухня, де хазяйка будинку, вірогідно,
порпатиметься над різноманітними апетитними стравами і...
«Порпатиметься»?
У Америці так кажуть зазвичай.
«Може, напорпаєш мені чого пожувати?»
Я б на твоєму місці не марила завищеними сподіваннями, партнере.
Я останнім часом дещо втратила форму.
Послухай.
Я буду радий усьому, що б ти не приготувала.
Бодай тобі!
-Вам допомога з цим потрібна? -Ой, ні, усе гаразд. Дякую.
Та мені не важко. Ось, потримайте.
Я пам'ятаю, коли носила свого первістка.
Спина так боліла, що хоч на стіну дерись,
але мій красень-ледацюга - саме так я називаю свого чоловіка,
палець об палець не вдарив.
Я справді сама впораюсь.
Та я впевнена в цьому, люба, але навіщо, якщо Вам можуть допомогти?
Міллі Нельсон.
Клер Рендалл.
Де Ви цьому навчилися?
Мене дядько навчив куховарити на багатті.
Навіть звучить брудно. Увесь той попіл і сажа.
Власне, це надає стравами дивовижного копченого смаку.
Певно, Вашому чоловікові це подобається. А хіба не це головне?
Так. Ну...
Сподіваюся.
То Ви просто хочете його здивувати?
Йому подобаються сюрпризи, еге ж?
Та не дуже.
Тоді Ви хоробріша за мене.
Богом присягаюся, якби я здивувала Джеррі
чимось іншим окрім печені, м'ясного рулету
або смажених бобів із капустою, він би певно інфаркт спіймав.
Слухайте, а це непогана ідея.
Ні, власне, я думаю, що Френку сподобається щось нове для розмаїття.
Він дуже прогресивний. Дуже... відкритий до всього нового.
Боже, я кохаю Джеррі, це справді так, щоб Ви там собі не встигли подумати.
Він справді не відрізняється від будь-якого іншого чоловіка,
яким не подобається, коли їх дружини відступаються від рутини.
Куховар, прибирай, виховуй дітей, будь красивою на зустрічі з його босом.
Вам пощастило.
Такого, як Френк, Ви більше не знайдете.
Ось так, повільно.
То що... спробуємо дати драпака?
Я нікуди не побіжу. Тут вряд чи хто на ноги зведеться.
Якщо можеш іти, Руперте, то йди. Не треба озиратися на нас.
Ні. Я радше тут потовчуся.
Одне можна сказати - бритів там усе ще достобіса.
Еге ж.
Навіть ті, хто вчора побіг із поля, далеко не втечуть.
Я чув, що британські війська тут проходять швидким маршем.
Їм неважко буде вистежити нашу задрипану ватагу.
Клер, люба, нам за 20 хвилин треба виходити.
Уже йду, Френку.
Маю добре виглядати на зустрічі з твоїм босом.
Те, що Трумен став президентом - то прикрий випадок в історії,
жарт космічного масштабу, який мав зганьбити націю саме тоді, коли Америка
досягла Олімпу своєї могутності наприкінці війни.
І з того самого часу, як він узяв на себе управління урядом,
цей «галантерейник із Міссурі» довів, що жодним чином не гідний
носити мантію Вашингтона, Джефферсона та Лінкольна.
Очевидно, що ми обидва новачки на цих віддалених берегах, але якби
мені запропонували б побитись об заклад, я б не скидав з рахунків демократа.
Ну, вряд чи у Вас знайдеться в цьому багато прихильників, професоре.
В усякому разі, преса впевнена в тому, що його поразка в листопаді гарантована.
Певно, я схильний думати, що ми приречені на президентство Томаса Дьюї.
Ну, минулого тижня я читала статтю, у якій було сказано, що насправді в президента
більша підтримка, ніж здається.
Перепрошую.
Ну, я кажу, що читала колонку в «The Globe», автор якої віддавав
перемогу саме президентові,
якщо він продовжить критикувати конгрес республіканців за бездіяльність,
а пан Дьюї не запропонує нічого кращого, ніж чергові банальні обіцянки виборцям.
«Колонка в «The Globe».
Професоре Рендалл, Вам слід звернути прискіпливу увагу
на читацькі вподобання Вашої дружини.
Читаючи «The Globe», Ви й отямитись не встигнете,
як вона спробує протягти жінок до юридичного в Гарварді.
Медичний факультет Гарварду ще три роки тому почав приймати жінок.
Кістка, яку кинули на загальну поталу
Елеонорі Рузвельт та її купці агітаторів.
Наскільки я розумію, жінки вряд чи підходять для цієї науки.
Минулий досвід показав, що мало хто з жінок став успішним лікарем.
Декане Джексон, не думаю, що згадував,
але моя дружина була військовою медсестрою в складі Королівського медичного корпусу.
Справді?
Ну. Дуже патріотично, пані Рендалл.
«Що Ви зробили свій внесок під час кризи» і все таке.
Але я впевнений, що Ви були щасливі повернутись до значно важливіших
і більш статних для леді обов'язків по завершенню війни.
Так. Я невимовно щаслива.
Я в цьому переконаний.
Яка б жінка змогла відмовитись від перспективи благословення материнства?
Вам ще не випала можливість перевірити
перспективу весняного семінару на тему «Війни троянд»?
Боюся, що професор Головей перевантажує графік...
З тобою все гаразд?
Ти дуже мовчазна.
Я в порядку.
Мерта.
Мерта... Еге ж.
Що сталося з Мертою?
Поняття не маю.
Щось чути про Мерту Фіцгіббонса Фрейзера?
Я його загубив у бою.
Сподіваюся, Бог подарував йому смерть.
Рядовий! Ви двоє, перевірте позаду.
Уже йдемо, пане.
Господи.
Я лорд Мелтон.
Руперт Маккензі з Леоху.
Та інші на службі Його величності короля Джеймса.
Я здогадався.
Я отримав наказ Його світлості
герцога Камберленда, стратити всіх,
чия участь у нещодавньому віроломному повстанні буде доведена.
Чи хтось тут заявляє про свою непричетність до державної зради?
Ні, мілорде, усі ми тут зрадники.
То нас повісять, чи як?
Розстріляють. Як солдатів.
Дякую, мілорде.
У вас година, щоб підготуватись.
Якщо комусь із вас потрібне письмове приладдя,
щоб написати листа, клерк із моєї компанії зможе вам допомогти.
Дозволь сказати, що після восьми років їжі за картками
я готовий прокидатись від запаху смаженого бекону та яєць решту свого життя.
Боюся, більше бекону не лишилося.
Я пополудні збиралася зайти на ринок.
Гаразд. Ти добре спала?
Останнім часом складно зручно вмоститись.
Я візьму.
Я вже це казав і повторю ще раз.
Це творіння сатани.
Ну, саме так тут п'ють чай.
Він навіть не пахне більше чаєм після тижнів, проведених у цих міні-підгузках.
Кава ще є, якщо хочеш.
Тобто, навіщо змінювати те, що й без того відмінно працює?
Візьміть трохи чаю з банки. Заваріть у чайнику.
-Невже це так складно? -Гадаю, ні.
Не впевнений, що колись зможу зрозуміти американську одержимість усім новим.
Немов усе має бути новим-новісіньким.
Ну,
саме це одна з причин, чому мені подобається ця країна. Вона юна...
-Дякую. -Енергійна.
Постійно дивиться в майбутнє.
-Знаєш, я тут подумала. -Не передаси мені тост?
Дякую.
Я хотіла б подати заяву на громадянство.
Справді?
Ну, я жила по всьому світі,
і в мене ніколи не було сильного зв'язку з Англією.
І я хочу, щоб у нашої дитини був справжній дім.
Нашої дитини...
Відколи ти перестала відчувати зв'язок з Англією?
Ти так легко готова відмовитись від свого спадку?
Гастінгс і «Магна Карта»,
Дрейк, Мальборо, Тюдори,
Стюарти, Плантагенети. Саме за це я воював.
-Я просто хочу це зробити. -Ну, то немає потреби.
Моя робота надає нам обом право на безстрокове проживання.
Я не про це кажу.
Ні.
Не про це.
А ось про що. Про те, що власна дружина не дозволяє мені до себе торкатися.
Визнай. Ти користуєшся вагітністю, щоб тримати мене на відстані.
Ти все глибше ховаєшся у своїй мушлі, відколи ми сюди приїхали.
Пробач.
Не йди, Клер. Час уже поговорити, як дорослі люди.
Тобто, я загалом дію з точністю до навпаки?
Будь ласка, припини! Припини!
І поговори зі мною.
І що мені сказати, Френку?
Чого ти від мене хочеш?
Я хочу знати, коли ти повернешся зі свого, бляха, минулого!
Ти попросив мене лишити позаду все, що справді мало для мене значення!
А тобі, зі свого боку, не заборонено говорити, як ти сумуєш
за старими добрими часами.
«Ніколи не говорити про минуле». Така була угода.
І я до останньої літери її тримала.
Ні, за угодою ми мали б ростити цю дитину разом.
Нашу дитину. Вона ще не народилася, а ти не підпускаєш мене близько...
Не кажучи про дотик, Боже борони.
Ти про секс? Справа в ньому?
Коли хочеш добряче потрахатись і немає з ким?
Що ж, я чула в Редкліффі є милі дівчата,
які за твій англійський акцент померти готові.
Тут не я той, хто трахався з іншими.
Я не змушував тебе до тої угоди, Клер.
Я не змушував тебе їхати до Бостону.
І не збираюся тримати тебе тут силою.
Я ніколи й не думала інакше.
Йди... або лишися...
Але прошу... зроби це, бо це справді те, що ти маєш зробити.
Перезарядити зброю.
Я Вас благаю не судити їх за тим же стандартом,
що і решту.
Вони ж лише дітлахи.
Вони не можуть нести відповідальності за свої вчинки.
Його світлість окремо відзначили:
не робити жодних винятків з огляду на вік.
Вибачте.
Гей-гей. Тримайтесь, хлопці. Чуєте? Скоро все скінчиться.
Вище носа, чуєте? Гаразд.
Імена.
Джайлс... Макмартін.
Фредерік Макбін.
Хочеш, щоб я написав за тебе листа, Джеймі?
Може, щось для сім'ї?
Ні. Ні-ні.
Хай усе буде, як буде.
Може, дружині?
Як щодо Клер?
Вона пішла.
Куди пішла?
Хтось хоче бути наступним?
Еге ж.
Мені вже час іти, Джеймі.
Незабаром побачимось.
Гордон Кіллік.
Я радий, що ти при тямі.
Не хотів прощатися, поки ти хропів та пердів уві сні.
Ти завжди хропів гучніше за всіх, кого я знав.
Мене завжди в тому звинувачували,
але... насправді то хропів Ангус.
Добре буде побачити його знову.
Добре буде вас обох разом побачити.
Я не кажу, що пробачив тебе за Дугала.
Але я не збираюсь вкладатись до могили, ненавидячи тебе за це.
Господь нас обох розсудить, а я вірю в його милосердя.
Прощавай, Джеймі.
Перезарядити зброю.
Хтось хоче бути наступним?
Еге ж.
Руперт Томас Александр Маккензі.
Я швидко ходжу, тож не відставай.
Наступний.
Преподобний, я знову відчуваю потребу звернутись до Вас за допомогою.
Сподіваюся, Ви зможете напутити мене
у справі дослідження особи горянина 18-го сторіччя,
який воював у битві при Каллодені.
Його звали Джеймс Фрейзер.
-Френку? -Клер.
Що таке?
У мене води відійшли.
Гаразд. Я прогрію машину.
Усіх легко поранених було страчено, мілорде.
Нам доведеться виносити решту.
Накажіть розвідному призначити носильників.
Слухаюсь, мілорде. І їх розстріляти лежачи...
Підтримуйте їх, звичайно ж.
Господи Боже.
Жоден вірнопідданий короля за мого командування лежачим страчений не буде.
-Навіть зрадник. -Так, мілорде. Вибачте, мілорде.
Ті з вас, хто не може ходити,
вас віднесуть для виконання вироку.
Хтось хоче піти першим?
Еге ж.
Еге ж. Кінчайте вже з цим.
Ім'я.
Джеймс...
Александр... Малькольм Маккензі Фрейзер...
із Брох Туараху.
Фрейзер?
Ти - якобіт, якого кличуть «Рудим Джеймі»?
Вороги мене так кличуть.
Кров господня.
Хтось інший хоче піти наступним?
Еге ж. Я піду.
Тобі щось каже ім'я Джона Грея?
Послухай мене! Грей. Джон Вільям Грей.
Тобі відоме це ім'я?
Слухай...
Або пристрель мене... або котися.
Біля Кореярека. Хлопчисько, десь 16 років.
Ти зустрів його в лісі.
Еге ж.
Це той, хто намагався мене вбити, коли я до вітру ходив.
Пам'ятаю, що руку йому зламав.
Джон Грей - мій брат.
Він розповів мені про вашу зустріч і про те, що ти подарував йому життя,
і він тобі дещо пообіцяв. Це правда?
Еге ж, він мені пообіцяв мене вбити.
Але я не проти, якщо ти це за нього зробиш.
Він сказав, що винний тобі борг честі.
Цілься... вогонь!
Мілорде?
Жахлива в нас ситуація, Воллесе.
Ця якобітська наволоч - «Рудий Джеймі».
-Той, що на афішах? -Він самий.
Його світлість будуть більш ніж задоволені почути про такого бранця.
Чарльза Стюарта ще не відшукали,
але кілька відомих якобітських облич порадують натовп Тавер-Гіллу.
Надіслати звістку Його світлості?
Ні, ця погань зберегла життя моєму молодшому братові,
наклавши таким чином до дідька важкий борг честі на мою родину.
Ясно. Тож Ви зрештою не можете віддати його Його світлості.
Навіть пристрелити виродка не можу.
Не порушивши при цьому клятву свого брата.
Я нікому не ляпну, як ти то зробиш.
Може, нам вдасться його застрелити
під іншим ім'ям.
Цілься... вогонь!
За три години стемніє.
Продовжуйте страти, а потім знайдіть маленький фургон і завантажте сіном.
Оберіть кучера, когось неговіркого,
кому я прагну запропонувати хабара, і щоб усе було готове до сутінок.
Слухаюсь, мілорде. А з в'язнем що робити?
А що з ним не так?
Заслабкий, щоб повзти, не те щоб тікати.
Нікуди він не піде. Принаймні, поки тут не буде фургона.
Я не хочу нікуди йти. Я хочу, щоб мене застрелили.
Він марить.
Сумніваюсь, що він переживе мандрівку.
Але принаймні його смерть буде не на моїй совісті або совісті моєї родини.
Так, мілорде. Куди ми його веземо?
Вони точно нікуди не поспішають.
Я тут, я поряд.
Усе гаразд. Дихай.
Усе гаразд. Просто бездоганно.
Я рада, що не влучила в тебе тією попільничкою.
Цілилася ти досконало, мене врятували котячі рефлекси.
Доброго вечора, пане й пані Рендалл.
Я лікар Торн. Цього вечора я наглядатиму за вами.
А де лікар Белл?
Недоступний. Я лишив повідомлення його службі.
Зберігайте спокій і робіть усе, що я Вам скажу і саме так, як я скажу,
і тоді все буде гаразд. Жодних причин для паніки.
-Я не панікую. Я... -Яка в неї перерва між переймами?
-Я не впевнений. -Три хвилини.
Перша дитина?
-Так. -Ні.
У мене був викидень... десь рік тому.
Звичайно.
Це справді дещо все ускладнює.
Вищий ризик для матері й дитини.
Гадаю, саме час перевезти Вашу дружину до пологового відділення, пане Рендалл.
Поцілуйте її, і від того моменту за неї відповідаю лише я. Усе буде гаразд.
Вибач, що не розповіла тобі про викидень.
Усе це не має значення.
Пообіцяй мені одне.
Спробуй не поцілити в лікаря попільничкою.
Цього я обіцяти не можу.
Хотів би я там бути.
Ні, не хотів би. Повір на слово.
Я чекатиму. Не зважаючи на час.
Вам уже час, пане Рендалл.
Кімната очікування для татусів далі коридором і ліворуч.
Просто йдіть на запах цигарок і поту.
Клер... я кохаю тебе.
Не хвилюйтеся, пані Рендалл, Ви нічого не відчуєте.
А як прокинетеся, уже будете матір'ю.
Чекайте, ні. Не треба мені наркозу.
Медбрате Воткінс, чи не могли б Ви?
Ну-ну, пані Рендалл. Усе гаразд.
Вам нічим не потрібно забивати свою гарненьку голівку.
Прошу. Не кажіть мені, що мені потрібно.
Я чітко усвідомлюю, як я хочу народжувати.
Я просто...
Що то було?
Те, що Вас заспокоїть.
Добраніч, пані Рендалл. Залиште все нам.
Покидьок.
Джеймі?
Джеймі!
Джеймі, ти чуєш мене?
Джеймі, говорити можеш?
Я мертвий?
Ти вдома... у Лалліброху.
Лалліброх.
Не може повірити, що ти справді вдома, брате.
Де моя дитина?
-Пані Рендалл, Ви прокинулися. -Де моя дитина?
Де моя дитина? Вона померла?
Сюди, пане Рендалл.
Клер. Клер.
Усе гаразд. Ось вона.
Ось вона. Це дівчинка.
З нею все гаразд.
Вона бездоганна, Клер.
Яка ж ти красуня.
Як і її мати.
Френку...
-Я жахливо до тебе ставилася. -Ні-ні-ні.
Забудь про те. Зараз лише це варте уваги.
Так.
-Так. -Усе буде гаразд.
З нами все буде гаразд. Я обіцяю.
Можливо це справді... справді може стати новим початком.
Так.
-Для всіх нас. -Так. Нехай так і буде. Я кохаю тебе.
Який прекрасний маленький янгол.
-Дякую. -Звідки в неї таке руде волосся?
У згадку про Енді Томсона «Арт-директора до зірок»
Переклад: Олег Овсієнко