- Tidligere: - Hvor er guldet?
- Har en patrulje set ham her? - Ja. Han svømmede ud til øerne.
- Har du været forelsket i andre? - Nej. Jeg har ikke elsket andre.
- Hvor er det godt at se dig. - Vi sørgede over dig.
Unge Ian er stukket af igen. Har du set ham?
- Lyver du for din familie? - Jeg lærer ham om verden.
Hvem fanden er du?
Din onkel er en travl mand. Men at opfordre til oprør?
- Følg unge Ian hjem. - Jeg følger ham hjem til Lallybroch.
Her var jeg. Stedet havde sat aftryk i mit hoved og i mit hjerte.
Engang havde det været mit hjem.
Intet lod til at være forandret -
- men intet føltes som før.
Jeg troede aldrig, jeg ville se dig igen.
Heller ikke jeg.
Da Ian fortalte om dig, blev jeg så forbavset.
Ja, det må være et chok.
- Men her er jeg. - Ja, her er du.
Du ser godt ud.
- Hvordan har børnene det? - De er voksne. Nogle har børn.
Du gjorde mig så bekymret.
- Det var ikke min mening, men... - Gå ind, før du får flere problemer.
Hvorfor sagde du ikke, at han var hos dig?
- Så ville I have hentet mig. - Hjem, hvor du hører til.
For at fodre høns, når jeg kan tjene penge?
- Var det det, du lavede? - Ja. Og jeg var god til det.
Det sagde Fergus. Jeg har talent.
Jeg solgte 20 tønder cognac inden branden.
Hvilken brand? Stak I af?
Solgte min søn alkohol med kriminelle?
Jeg har taget mig af ham.
Men der var en lille brand i trykkeriet.
Du ville ikke stå her, hvis den var lille.
Er der intet tilbage?
Så det er derfor, du er her. Og har taget en omstrejfende med.
Som kommer her efter 20 år, som om intet er forandret.
Alt var fint i Edinburgh, Janet.
Men jeg blev afpresset. Og en håndlanger kom efter Claire.
Tante Claire slog ham ihjel.
Udenfor nu.
Sørg for, at jeg kan finde dig, når du skal have prygl.
- Dræbte du en mand foran min søn? - Han overværede det ikke.
Manden angreb mig. Jeg forsvarede mig selv.
- Det er mere kompliceret end... - Så lad os samles omkring ildstedet.
Du tager gerne imod mine penge.
Du ved, at de ikke er fra trykkerijob.
Jeg ved, hvordan du tjener dine penge.
Du kunne have oplært Ian som trykker, ikke kriminel.
Jeg har behandlet ham, som om han var min egen søn.
Så kan du straffe ham som din egen.
Måske er der en anden måde, han kan råde bod på det.
Jeg hader det her. Det stinker som djævlens røv.
- Hører mor dig... - Ingen kan lide en sladrehank.
- Du er dækket af møg. - Du er dækket af rævehale.
Det er ikke fair. Du slipper for prygl.
Matthew burde gøre det her. Jeg vil hellere have prygl.
- Du har endda møg om munden. - Det er ikke møg. Det er skæg.
- Skæg? Dig? - Ja.
Måske havde du ret.
Det havde du også.
Jeg burde have fortalt jer, at han var hos mig. Det gjorde jeg ikke.
Det må du undskylde.
Han er så glad for dig, Jamie.
Han følger efter dig og gør alt, hvad du siger.
Henry! Giv mig den.
- Henry! - Små djævle. Det bliver jeres mad.
I har huset fuldt. Goddag. Jeg hedder Claire.
Det her er Angus og Anthony.
- Det er en fornøjelse at møde jer. - Smut med jer.
Det er Maggies. Kan du huske, da du holdt Maggie i dette rum?
Selvfølgelig.
Du var sikker på, at hun var en dreng.
Tænk, at hun er gammel nok til at have børn.
Sådan er det, når der går 20 år.
Jeg har hørt, at vi har gæster.
Jeg er James Murray.
Lille Jamie. Du er ikke så lille længere.
Sidst jeg så dig, var du lige høj nok til at kigge hen over en vaskebalje.
Claire boede på Lallybroch, da du var lille.
Jamie er Joans mand og far til Henry, Matthew, Caroline og lille Benjamin.
Jeg går ud og hilser på min onkel.
- Han er våd. - Kan jeg hjælpe?
Jeg vil ikke forvirre den lille med et fremmed ansigt.
Unge Ian har lavet brændsel nok til en måned.
- Han får sin straf. - Far ville have slået dig.
Man kan give lærestreger på andre måder.
Har du forstand på børneopdragelse?
Nej, men jeg har forstand på -
- hvordan det er at være en 16-årig dreng på en gård.
Du behandler ham som et barn. Han er en mand.
Giv ham lidt frihed, mens han stadig tror, at det er dig, der bestemmer.
Tænk, at du fortæller mig, hvad jeg bør gøre.
Det er en synd at gifte sig igen, når ens kone lever.
Jeg troede ikke, at Claire var i live.
Hvorfor delte du ikke din sorg med mig?
Jeg kunne ikke tale om det.
Det ved jeg godt.
Men jeg må vide, hvad der skete.
Jeg var klar til at dø ved Culloden.
Hvis jeg var død, var det for farligt for Claire at blive her, så...
Så jeg arrangerede, at hun kunne skjule sig på en kro.
Jeg gav hende penge, så hun kunne sejle til Kolonierne efter lidt tid.
Senere hørte jeg, at briterne kom til landsbyen og dræbte alle.
- Men hun slap væk? - Ja.
Hun troede, at jeg var død i kamp.
Så hun sejlede til Kolonierne. Jeg vidste det ikke.
Jeg holdt øje med vejen sammen med Claire, da briterne tog dig.
Da du ikke kom hjem, red vi ud for at finde dig.
Den Claire, jeg kendte, ville have ledt efter dig.
Vi kan bygge en hytte på den vestlige del af vores jord.
Vi kan skabe os et liv her.
Men Jenny kan ikke holde synet af mig ud.
Måske bør vi fortælle hende sandheden.
Så kan vi lige så godt sige, at du er en havfrue.
- Murtagh forstod. - Vi tog en chance. Han var berejst.
Jenny har aldrig været væk fra gården.
Vi skændes altid.
Hun stiller spørgsmål, vi ikke kan besvare.
Fortæller jeg ikke sandheden, vil der være afstand mellem os.
Jenny kaster et varmt lys, når hun stoler på nogen -
- og en kold skygge, når hun ikke gør.
Ja.
Nogle gange -
- kan jeg ikke tro, du er her.
Jeg ledte efter dig. Én gang.
Den dag, jeg flygtede fra Ardsmuir.
- Flygtede du? - Ja.
En mand, der hed Duncan Kerr -
- påstod, der var en skat på en ø.
Han havde feber og vidste, at han skulle dø.
Det var hans eneste chance for at fortælle det til nogen.
Hans sidste ord var, at skatten blev bevogtet af en buidseach bán.
La dame blanche. En hvid heks.
Mit hjerte -
- gik næsten i stå, da han sagde det.
Jeg tænkte, at du måske var vendt tilbage -
- og at du var der.
Der er hundredvis af øer langs kysten -
- men kun én, hvor selkierne bor. Selkie Island.
Jeg svømmede ud til øen. Det var vanvittigt koldt.
Claire?
Claire! Claire?
Du var der naturligvis ikke.
Jeg indså, at du ikke ville komme tilbage.
Hvis han ikke havde været død -
- ville jeg selv have slået Kerr ihjel.
Fordi han havde givet mig håb.
Så så jeg det. MacKenzie-våbenmærket.
Ridset i sten, ligesom Kerr havde fortalt.
Og så fandt jeg skatten.
Det havde Kerr ret i.
Kisten var fuld af gamle mønter og ædelsten -
- rubiner, smaragder og tre store safirer.
Jeg tog én og gav den til fængselsinspektøren.
Du var fri. Du havde skatten.
Hvorfor tog du tilbage til fængslet?
Jeg kunne ikke tage den med mig.
Og de andre fanger havde brug for mig. Jeg var deres leder.
Jeg var ikke på en ø.
Men jeg var derude.
Og jeg ønskede, at du skulle finde mig.
Det lyder fjollet, men når jeg hørte en fugl synge -
- foregav jeg, det var dig, der talte.
Ved du godt, at grågæs har den samme mage hele livet?
Hvis man dræber en, når man er på jagt, skal man vente -
- for dens mage kommer tilbage og sørger.
Og så må man også dræbe den -
- for ellers vil den dø af sorg -
- mens den kalder på sin mage, der er borte.
Hvad er der?
- Jamie? - Der er noget, jeg må fortælle dig.
Det har ikke været let at tie om det.
Jeg ville tale med Ned Gowan først -
- og se, om loven er på vores side.
- Er Ned Gowan stadig i live? - Det er kompliceret.
Du må lytte med dit hjerte.
- Far. - Far, hvem er den kvinde?
"Far"?
- Sassenach-heks! - Laoghaire, hvad ...?
Hvad pokker laver du her?
Jeg troede, at du var død.
Hvordan kunne du gøre det mod mig, Jamie Fraser?
Komme hjem i smug og ligge med den skøge?
- Mor, vi bør gå. - Jeg har ikke gjort dig noget.
Far! Mor! Hold op!
- "Far"? - Har han ikke sagt det?
Han er min mand nu.
Har du ingen skam, din utro kælling?
Tag tilbage til der, hvor du kom fra. Lad hende forsvare sig.
- Gå nedenunder. - Slip mig!
- Vent her. - Tænk, at du gør det her!
- Med den heks! - Laoghaire, vent!
Far!
Hvem er den kvinde? Hvorfor blev mor så vred?
Den kvinde er Claire. Min kone.
Min første kone.
Jeg troede, at hun var død, med ved Guds nåde -
- er hun kommet tilbage til mig.
Jeg ville fortælle dig og din søster om hende, men fik ikke chancen.
Hvad med mor?
Jeg har forsøgt at være en god ægtemand, men din mor og jeg -
- vi har ikke et bånd, der binder os sammen for evigt.
Og det bånd har du med den anden kvinde?
Ja.
Tager du så væk for altid?
Vær ikke bekymret, Joanie. Jeg elsker dig og din søster.
Jeg vil altid tage mig af jer. Det lover jeg.
Find Marsali.
Hun følger dig hjem til jeres mor.
Hun har brug for dig.
Claire...
Vil du lade mig forklare?
- Det er lidt for sent. - Jeg bor ikke sammen med hende.
Jeg troede ikke, de ville komme her.
Vores ægteskab var en stor fejl.
Med to børn? Det tog dig lang tid at regne det ud.
Pigerne er ikke mine. Jeg er ikke faren.
Virkelig? Den lille pige med det røde hår?
Der er andre rødhårede mænd i Skotland, Claire.
Laoghaire var enke med to børn, da vi blev gift.
Vi har boet hver for sig i lang tid.
Så derfor er det i orden?
Det er Laoghaire.
- Hun forsøgte at slå mig ihjel. - Du bad mig være sød mod hende.
Jeg bad dig takke hende, ikke gifte dig med hende.
- Gå ikke. - Du kan ikke stoppe mig.
Du løj for mig.
Du sagde, du ikke havde været forelsket.
Jeg var ikke forelsket.
Du fortalte mig om din søn.
Hvorfor fortalte du mig ikke om dette?
- Hvorfor? - Hvorfor?
Hvorfor?
Fordi jeg er en kujon.
Derfor. Jeg var bange for at miste dig.
Jeg kunne ikke bære tanken om at miste dig igen.
Jeg længtes sådan efter dig.
Jeg ville have ofret alt for at se dig igen. Selvom du forlod mig.
Forlod dig?
Du tvang mig til at tage tilbage.
Jeg var klar til at dø sammen med dig ved Culloden.
- Og nu bebrejder du mig for det? - Nej, det gør jeg ikke.
Du måtte tage af sted for Briannas skyld.
Men du bebrejder mig for at komme tilbage?
Ja. Nej.
Nej, jeg...
Jeg har levet i 20 år uden et hjerte.
Levet som en halv mand -
- og måttet tilpasse mig til den smule, der var tilbage.
Ved jeg, hvordan det føles? Ja!
Tror du, at jeg tog tilbage til Frank og levede lykkeligt?
Nogle gange håbede jeg det. Andre gange kunne jeg se dig med ham.
Se ham ligge med dig og holde mit barn.
- Jeg kunne slå dig ihjel for det. - Men du havde Laoghaire.
For pokker! Jeg har aldrig elsket Laoghaire!
Så du giftede dig med en kvinde, du ikke ville have?
Havde jeg følelser for hende, er jeg liderlig. Hvis ikke er jeg hjerteløs.
- Du skulle have fortalt mig det. - Så ville du være gået.
Jeg vil gøre langt værre ting end at lyve for at beholde dig.
Hold op!
Claire. Claire.
Jeg elsker dig og kun dig.
Hold så op! Begge to!
I skændes og larmer som vilde dyr i brunst, så hele huset kan høre jer.
Vil du have lidt whisky?
Ja, det lyder godt.
Tak.
Undskyld, fordi vi forstyrrede husfreden.
Jeg burde sige undskyld til dig.
Jeg fortalte tante Laoghaire, at du var her.
Det var ikke min mening at skabe sådan et postyr.
En af os havde nok fundet ud af det.
- Hvorfor fortalte du hende det? - Mor bad mig om det.
- Bad du Laoghaire om at komme? - Hun er hans kone.
Jeg er hans kone.
Hvorfor prøvede du så ikke at finde ham efter krigen?
Hvorfor tog det dig 20 år at komme?
- Jeg troede, han var død. - Det var han også.
Det tog ham længe at begynde at leve.
Nu er du her og har dræbt en mand.
Trykkeriet er væk. Han er på flugt.
- Og alt det er min skyld? - Du har ikke ligefrem hjulpet.
Jeg ville være en del af familien igen.
Familier skriver breve.
Og fortæller hinanden, at de er i live.
Troede du, at tiden stod stille her, mens vi ventede på dig?
Jeg havde en anden mand i Amerika. Det var et spørgsmål om overlevelse.
Jeg måtte lægge fortiden bag mig for at få ægteskabet til at fungere.
- Ved Jamie det? - Ja.
- Fik I nogen børn? - Nej.
Jeg fik ingen børn med ham.
Men da han døde, tog jeg tilbage -
- for at se Jamies grav og fortælle ham, at jeg aldrig havde glemt ham.
I stedet fandt jeg ham i live.
Jeg kan høre, at det er sandt.
Men jeg kan se på dig, at der er noget, du skjuler.
Jeg ved ikke, om jeg kan eller vil stole på dig.
En hest med brækket ben aflives, for den bliver aldrig den samme igen.
Det gør vi heller ikke.
Hvis min mor var i live, ville dette slå hende ihjel.
Jamie er i stalden, og Janet giver Claire tæpper i gæsteværelset.
Generer det dig ikke, at han ligger med begge?
Han og Laoghaire lever ikke sammen.
- Han gør sin familie til grin. - Kun du er til grin.
Hvis der er problemer, gør du det altid værre.
- Er det min skyld? - Jeg hører din bøn hver aften.
Du beder til, at Jamie bliver lykkelig.
Nu er han det, og så kan du ikke lade ham være det.
Ligner det her lykke?
Claire? Claire?
- Kom nu. - Jeg skulle ikke være kommet.
Vi kan ikke tage de 20 år tilbage.
Eller de liv, vi har levet. Men jeg vil gøre det godt igen.
Jeg vidste, det var risikabelt.
- At du kunne være en anden nu. - Jeg er stadig den samme.
"Når du fortæller noget, så lad det være sandt. Jeg lover det samme."
Det var dine ord, Jamie.
Vi kunne have hemmeligheder, men ikke lyve.
Jeg er ked af det, Claire. Det er jeg virkelig.
Jeg har kun kendt kærlighed én gang i mit liv, og det var med dig.
Det er altså sandheden?
- Laoghaire. - Læg pistolen fra dig.
Nej. Jeg vil ikke lade hende tage dig fra mig.
- Jeg beskytter det, der er mit. - Hold Claire udenfor.
Hun skal lade os være. Og ikke blande sig i vores liv.
Du og jeg har ikke boet sammen i mange måneder.
Måske var det ikke perfekt, men du var min.
Du tog dig af mig og...
- Jamie. - Hold dig væk fra ham.
Jamie.
- Hjælp ham op på bordet. - Jeg har det fint.
Hent noget alkohol. Tag den her af.
Tag din skjorte af.
- Du godeste. - Hvem var det?
Laoghaire.
- Claire tager sig af det. - Jeg henter rene forbindinger.
Hent mine instrumenter. De er i min taske i gården.
Hent noget varmt vand, og find et forklæde.
Det er ikke alvorligt.
Har du glemt, hvad jeg har fortalt dig om bakterier? Tak.
- Jeg hjælper min far. - Jeg må tage haglene ud.
Læg dig ned.
Sikke nogle fine knive, tante.
Jeg kendte en dygtig bestikmager i Kolonierne.
Det her er jeg bekymret for.
Har haglet ødelagt arterien, forbløder han. Jeg kan intet gøre.
- Har haglet ødelagt arterien? - Nej. Han har været utrolig heldig.
Tante.
- Han har fået nok alkohol for nu. - Det er til dig, tante.
Kun du kalder mig det.
Onkel Jamie er heldig, at du er her.
Din arm ligner schweizerost.
Jeg ved ikke, hvad det er, men ser det sådan ud, vil jeg ikke spise det.
Haglene er ude og din arterie er intakt.
- Jeg har brug for whisky. - Nej. Du har brug for væske.
- Whisky er vel væske? - Nej. Her. Drik det her.
Jeg vil aldrig forstå, hvad du så i hende.
Hun havde ikke en pistol, da vi mødtes igen.
- Var det alt? - Vil du virkelig gerne høre det?
Du bliver ikke vred?
Jeg er stadig vred.
Så du kan lige så godt forklare dig.
Jeg havde været væk så længe.
Da jeg kom tilbage fra Helwater -
- fra England, var alting anderledes.
Jennys børn kunne ikke genkende mig.
Jeg var et spøgelse.
- Forstår du, hvad jeg mener? - Ja. Det gør jeg.
Jeg var her, men jeg var ikke hjemme.
Jeg var vel ensom.
Det var min første Hogmanay på Lallybroch, siden jeg var barn.
Alt ved Lallybroch var skinnende og varmt.
Jenny havde pyntet op. Her havde aldrig været så fint.
Spillemanden stod ved vinduet og spillede op til dans.
Alle bordene var fyldt med mad og drikke.
Jeg kunne mærke min fars og mors og brors tilstedeværelse.
Jeg følte glæde og ensomhed på samme tid.
Kan du lide figner?
- Ja. Tak. - Vil du danse?
- Det er længe siden. - Vi kan lære dig det.
Efter lidt føltes mit hjerte lettere.
Jeg nød musikken, og jeg grinede.
Jeg indså, at jeg ikke havde grinet siden sidste gang.
Sidste gang, jeg var sammen med dig.
- Du er god til at danse. - Tak. Det er I også.
Jeg er blevet helt sulten.
- Er I kusine Aileens døtre? - Nej. Vores mor er fru MacKimmie.
Der var hun. Enke to gange og med to børn, der manglede en far.
Jeg havde fundet noget, der kunne udfylde det hul, jeg havde indeni.
Jenny vidste det også. Hun opfordrede mig til ægteskab.
Jeg ville gerne være far og ægtemand.
Alle de ting, jeg troede, at jeg skulle opleve med dig.
Alle de ting, jeg måtte glemme, da jeg sagde farvel til dig ved stenene.
At tage mig af Willie eller Brianna.
At se dem vokse op og opdrage dem.
Jeg troede, at ægteskabet med Laoghaire kunne give mig alt det.
Og gjorde det det?
Jeg kom til at holde meget af Marsali og Joan.
Det var en helt særlig tid for mig.
Ikke altid let.
Men det var fint nok.
Hvad skete der så?
Hvordan endte du i Edinburgh?
Nogle gange talte hun ikke til mig i ugevis.
Helt ærlig, så havde jeg ikke noget imod det.
Så skændtes vi i det mindste ikke.
Jeg forsøgte at være blid, men det nyttede ikke noget.
Måske var det hendes første mand, Hugh -
- eller hendes anden mand, Simon.
Ingen ved, hvad der sker i ægtesengen.
Hun var blevet gjort fortræd. Jeg kunne se frygten i hendes øjne.
Så jeg tog af sted.
Jeg kunne ikke bære tanken om, at nogen skulle være bange for mig.
Du godeste, du er brandvarm.
Hvorfor har du ikke sagt noget?
Jeg troede, at det var skam.
Hvis du ikke vil blive sammen med mig, vil jeg hellere dø.
Jeg lader dig ikke dø, selvom det lyder fristende.
- Hvad i alverden er det? - Det får feberen til at falde.
Vend dig om på højre side.
- Den ser ret skarp ud. - Ja. Så lig stille og slap af.
Vil du forklare, hvorfor du stikker en nål i min røv -
- for at hjælpe min arm?
Fordi penicillin slår bakterier ihjel.
Jeg så dig i et syn.
Da Jamie blev gift med Laoghaire, og de stod ved alteret -
- var du der sammen med dem. Du stod mellem ham og Laoghaire.
Jeg vidste ikke, hvem du var eller hvad.
Vi kendte ikke din familie eller dit hjem.
Jamie sagde, at du ville sige sære ting, og jeg anfægtede det ikke.
Du sagde: "Plant kartofler". Det gjorde jeg.
De holdt os i live efter Culloden.
Du reddede os, og jeg sagde intet.
Jamie valgte dig. Det var nok.
Men det er ikke nok nu?
Du fortæller mig nok aldrig sandheden.
Jeg kan fortælle dig -
- at jeg elsker din bror højt.
Jeg har aldrig glemt ham.
Eller nogen af jer.
Jeg beholdt hans vielsesring på.
Du var som en søster for mig.
Jeg elskede også dig, Jenny. Det gør jeg stadig.
Giv mig en chance til.
Du godeste. Er det virkelig dig?
Ned.
Hvad laver du her?
Jeg skal tale med din mand.
Du er en fryd for mine gamle øjne.
Tilgiv mig. Jeg er en smule overvældet.
Du ligner dig selv. Hvad er din hemmelighed?
Jeg er aldrig blevet gift.
Nu hvor mrs. Jamie Fraser er tilbage -
- er dit ægteskab med Laoghaire MacKimmie ugyldigt.
- Du må forsone dig med kirken. - Den pris betaler jeg gerne.
Laoghaire har indgivet en stævning til fredsdommeren.
På grund af besværligheder og tab af underhold.
"Helvede ser ikke raseri som en forsmået kvinde."
- Men hun skød ham. - Ja. Og vi er i Højlandet.
Det er forbudt at eje et skydevåben.
Hvor er våbnet nu?
Unge Jamie har gemt det i stalden.
Kan du bevise, at det er hendes?
Bortset fra mit og Claires vidnesbyrd og de fem huller i min arm, nej.
Hvis der bliver en retssag -
- og du skal i retten, kan hun blive tiltalt.
Vi kan arrangere, at våbnet bliver afleveret til briterne.
- Hvad vil der så ske med hende? - Hun kan blive sendt til Kolonierne.
Virginia, sandsynligvis.
Jeg har hørt, at Richmond er skøn på denne årstid.
Nej. Jeg afleverer ikke pistolen.
- Hun skal straffes for dette. - Ja, men pigerne skal ikke lide.
De har mistet deres far. De skal ikke også miste deres mor.
Hvad vil Laoghaire have?
Hun ser dig nok gerne kastreret og dine nosser sømmet til væggen -
- men hun vil sikkert gå med til underholdsbidrag.
Hvor meget?
20 pund? Det er to års løn.
Og 10 pund om året til pigerne, indtil de er blevet gift.
- Det er et uhyrligt beløb. - Ja, det ved jeg.
Jeg vil ikke bebyrde jer med det.
Hvor vil du få pengene fra?
Jeg kender et sted...
Der er en kiste fyldt med gamle mønter på Selkie Island.
Jeg svømmede derover engang. Måske kan jeg hente den.
Du kan ikke svømme, før din arm er helet.
- Hvor langt er der? - Måske 400 meter.
Jeg kan gøre det. Jeg svømmer bedre end mine brødre.
Gå ud. Kom tilbage senere.
Hvad nytter gamle mønter? Dem kan Laoghaire ikke købe mad for.
Jeg kan tage til Frankrig. Fætter Jared kan sælge dem.
Han vil være diskret.
Så tager jeg hjem med overskuddet.
Jeg vil gerne tage unge Ian med til Frankrig, hvis det er i orden.
Han er gammel nok til at se lidt af verden uden for Skotland.
Du og jeg var også i Frankrig. Hellere det her end krig.
Vi bør vel give ham lidt frihed, mens han stadig tror, at vi bestemmer.
- Pas bedre på ham denne gang. - Det skal vi nok.
I kan stole på os.
- Vandet må være iskoldt. - Ja, det er det.
Men strømmen er det værste.
Man må overgive sig til den. Tættere på øen må man rive sig løs -
- ellers ender man i Den nye verden.
Bare rolig. Ian er en dygtig svømmer.
Vi har ikke være alene siden Edinburgh.
Vi er de eneste to mennesker her, og du kan ikke se mig i øjnene.
Jeg er bange for, at dette var en fejl.
Jeg ved ikke, om vi hører sammen længere.
Hvordan kan du sige det?
Jeg havde et liv. Vi havde begge to et liv.
Og familier.
Det var ikke planen, men jeg hadede ikke Boston.
Jeg havde en karriere, et hjem, venner.
Og du havde dit trykkeri i Edinburgh.
Det var ikke så slemt. Var det?
Det var intet i forhold til at være din mand.
I 20 år var jeg plaget af mindet om dig.
Da jeg opdagede, at du var i live, var jeg...
Men siden jeg er ankommet, har det været så svært.
Hvornår har det været let?
Men jeg har sagt undskyld. Jeg har gjort alt for at gøre det godt igen.
Du hører hjemme hos mig.
Du er min mage for livet, Sassenach.
Vil du tage chancen med mig? Du ved, hvem jeg var engang.
- Jamie. - Du godeste.
- Hvor er Ian? - Der.
Han er på vej ned.
- Ian! Ian! - Kom tilbage!
Jamie, nej! Lad være! Du er såret!
Ian!
Tekster: Lise Lønsmann www.sdimedia.com