- Tidligere: - Far, hvem er den kvinde?
- "Far"? - Sassenach-heks!
Han er min mand nu.
- Hvad ønsker Laoghaire? - Underholdsbidrag.
Hvor vil du få pengene fra?
Der er en kiste fuld af gamle mønter på Selkie Island.
- Du må ikke svømme. - Jeg kan svømme derover.
Jeg ved ikke, om vi hører sammen længere.
- Hvordan kan du sige det? - Det har været så svært.
Du hører hjemme hos mig. Du er min mage for livet.
- Hvor er Ian? - Ian!
- Gå tilbage! - Ian!
Det hele er arrangeret. Du har ansvaret for fragten.
Master Raines er glad for at slippe for ansvaret.
- Hun ser ikke ud af meget, men... - Hun er fin.
Vejret ser ud til at blive dårligt. Skibet kommer til at gynge.
Men du har en læge med dig, når du begynder at kaste op.
Jeg klarer mig.
Det eneste, der betyder noget, er unge Ian.
Der er kun registreret én tremastet fregat med portugisisk flag:
Bruja. Fra Jamaica.
Hun lå lavt i vandet. Lastrummet må have været fyldt.
De var nok på vej hjem.
Bare rolig. En rask mand kan blive solgt for 30 pund i Jamaica.
Så længe han ikke skaber problemer, klarer Ian den.
Vestindien er vores bedste chance.
Tak, Jared. Du har været til stor hjælp.
Bon voyage. Gud være med jer og drengen.
Det bragte uheld at give Laoghaire pengene.
Måske bliver jeg straffet.
Ingen god gud vil tage din nevø, bare fordi du vil være lykkelig.
Bliver vi det? Lykkelige?
Jeg mente, hvad jeg sagde. Du hører hjemme hos mig.
Hvis du vil tilbage, følger jeg dig derhen.
Det vigtigste lige nu er, at vi finder unge Ian.
Kaptajn Raines vil gerne kaste los. Ellers fanger vi ikke tidevandet.
Måske bør vi sejle i morgen, når der er frisk tidevand.
Det er det samme, fjols. Han er nervøs.
Jeg er ikke nervøs. Jeg har sejlet to gange.
Da de sejlede mig fra Skotland som kontraktarbejder, og da jeg kom hjem.
Hvis det ikke var for MacDubh, gik jeg ikke om bord.
Hvis det er til nogen trøst, så er jeg heller ikke meget for at sejle.
Men vi er glade for din hjælp.
- Er Willoughby kommet? - Ja.
Fortæl kaptajnen, at mandskabet er her. Vi venter bare på Fergus.
- Han er om bord. Fergus og... - Og bagagen fra Lallybroch.
Han har taget noget tøj og forsyninger med.
Kom så.
Jenny og Ian tror, vi tager til Frankrig...
Så de er ikke bekymrede endnu. Jeg har sendt dem et brev.
Kig mod horisonten. Det hjælper måske på kvalmen.
Jeg har ikke mærket min mave endnu.
At se Skotland forsvinde er smertefuldt.
Jeg sætter ikke min fod i Skotland igen uden unge Ian.
- Vi skal nok finde ham. - Ja.
Hvis vinden holder, bør vi indhente Bruja.
Goddag.
Godmorgen.
- Lad os komme på plads. - Ja.
Rør ved hesteskoen, Sassenach. Det bringer uheld at lade være.
Hvis det gør dig glad.
- Goddag. - Goddag.
Kvinder bringer uheld på skibe. Det gør rødhårede også.
- Bringer du uheld? - Ja. Derfor taler de til mig først.
- Kun sådan undgår de uheld. - Hvordan har Skotland overlevet?
Det er ikke kun skotterne.
Englænderne, spanierne, hollænderne er alle overtroiske.
Man vil ikke fanges med en banan på en fransk fregat.
- Milord. - Fergus.
Marsali? Hvad pokker laver du her?
Fergus og jeg er blevet gift.
Hvad mener du? I kender knap nok hinanden.
Vi har kommet sammen siden august og blev håndfæstet i morges.
Man kan blive gift, hvis man holder hinandens hænder foran vidner.
Men ikke hvis...
- Har I været i seng sammen? - Nej, ikke endnu.
Så er det ikke bindende endnu.
Kaptajn! Vi må sejle i land.
Vi lægger til i St. Ives for at proviantere.
Så går Marsali fra borde der. Nogen må følge hende hjem.
- Rejsen er for farlig. - Hun er med.
Claire angår ikke dig.
Du forlod min mor for den skøge -
- og gjorde hende til grin. Angår det ikke mig?
Hvad bilder du dig ind?
Marsali, min skat, tal ikke sådan om milady.
- Ved din mor det? - Via brev.
Hun slår mig ihjel. Du skal hjem.
Jeg siger til alle, vi har været i seng sammen.
Selvom vi ikke har endnu.
Så enten er jeg gift, eller også er mit ry ødelagt.
Fint. Du kan tage med til Jamaica.
Men så tager jeg dig med hjem.
Men Fergus rører dig ikke. Vi har to kahytter.
Fergus kan sove hos mig. Marsali kan sove hos Claire.
Lad os gå ind. Du får kvalme.
- Jeg har det fint. - Nej, det har du ikke.
Vi har været adskilt i 20 år. Skal jeg dele kahyt med hende?
Marsali er mit ansvar.
- Jeg må beskytte hendes dyd. - Og åbenbart også min.
Nu får jeg kvalme.
Du kan umuligt sidde godt der. Du bør prøve en hængekøje.
Det hjælper ikke, at den gynger.
Her.
- Hvad tvinger du mig til at drikke? - Ingefærte.
Tænk, at Fergus har løjet for mig om Marsali. Siden august.
De har nok ikke tænkt over, hvad det betyder at være sammen hele livet.
- Det havde vi heller ikke. - Vores ægteskab var arrangeret.
- Hvad er det? - Nogle af vores ting fra Lallybroch.
Vores ting?
Det er mit tøj fra Paris. Har du beholdt det?
- Hvorfor har du ikke solgt det? - Solgt det? Minder om dig? Aldrig.
Marsalis grønne kappe... Jeg vidste, at jeg havde set den før.
Da jeg ikke troede, at jeg ville se dig igen -
- gav jeg det til Marsali. Har du noget imod det?
- Nej. Har hun syet det hele til? - Ikke det hele.
Her. Drik noget mere te.
- Forhåbentlig bliver det bedre. - Jeg vil begraves på Lallybroch.
Fru Claire, der er brug for Dem.
Et reb knækkede, og jomfruen ramte ham i hovedet.
- Hvad hedder De? - Manzetti.
- Hvor er De? Hvor er De på vej hen? - Vestindien. Ligesom Dem.
De har ikke fået hjernerystelse. Flængen er ikke dyb.
De får et ar og slem hovedpine. Pebermynteolie kan hjælpe lidt.
- Hvordan er det sket? - Topsejlet faldt pludselig ned.
- Har De ikke rørt hesteskoen? - Jo, det har vi alle gjort.
Sådan et uheld tæt på land varsler om ulykke. Det ved De.
Uheld forekommer, mr. Warren.
Det tror De sikkert på, men når man har været på havet længe -
- "så er der mere mellem himmel og jord, Horatio ..."
"... end du kan drømme om."
- Shakespeare var en klog mand. - Ja, det var han.
Vil De og Deres mand spise middag med mig i aften?
Min mand er nok ikke så begejstret for mad lige nu.
Tak.
Nuvel.
- Du kender hende knap nok. - Du havde ikke kendt milady længe.
- Vi blev tvunget til at gifte os. - Du glemmer, at jeg kender dig.
Hvis du blev tvunget til det, er jeg tvunget til at trække vejret.
Du har selv fortalt, at du ville have hende fra det øjeblik, du så hende.
Du havde ikke brug for tid. Det har jeg heller ikke.
Jeg troede, at du ville blive glad på mine vegne.
Når du var kommet dig over overraskelsen.
- Hvorfor løj du for mig? - Af samme grund som dig.
Jeg var en kujon.
- Har du også løjet for Marsali? - Vi har ingen hemmeligheder.
- Kender hun til din fortid? - Min barndom på bordel? Ja.
- Og at jeg stjal. - Hvad med de andre piger?
- Nej, men... - Der var Aileen. Og... Rhona.
- Og så var der Cairstine og... - Jeg har ikke ligget med Marsali.
Eller andre kvinder, mens vi har været sammen. Betyder det intet?
Ikke uden ærlighed.
Hvor ærgerligt, at Deres mand ikke kunne komme.
Men det var mig, De ville tale med. Jeg såede tvivl om hesteskoen.
Jeg vil blot hjælpe Dem, fru Fraser.
Så De forstår livet til havs og vinder besætningens respekt.
Sæt Dem i Deres sted. Deres tilstedeværelse bringer uheld.
De og fru MacKimmie burde have bare bryster.
En kvindes bare bryster dæmper et oprørt hav.
Men frygt ej. Galionsfiguren har bare bryster og beskytter os.
Hesteskoen er mere kompliceret. Der er ingen erstatning for den.
De tror vel ikke, at det bringer os held at røre ved noget jern?
Jeg har sejlet på mange skibe. Sømændene er altid overtroiske.
Jeg går ind for alt, der giver dem tillid.
Ulempen er, at mændene mister troen, når noget varsler ulykke.
Jeg vil hellere have, at de opdigter deres held end opgiver alt håb.
Det er ikke vigtigt, om jeg tror på det. Det gør mændene.
De tror på, at nogen ikke har rørt ved hesteskoen.
- Tro gør ikke noget virkeligt. - På dette skib gør det.
"Tænkning gør noget godt eller skidt."
Hvor længe vil du fortsætte med det her?
Jeg må give det tid, så min kones te kan virke.
Opkastningen kan ødelægge din mave -
- og rive dine muskler itu, og du kan forvride dine testikler.
Det er meget smertefuldt.
Den eneste kur er at fjerne dem.
Men hvis du vil vente, er det dit valg.
Den der er størst. Så slår du ikke hovedet.
Du skal ikke være sød, så jeg lægger et godt ord ind for dig hos Jamie.
Det angår ikke mig.
Du dukker op og blander dig og ødelægger min familie -
- og nu angår det ikke dig?
Far kan godt lide dig, men jeg synes, at du er en skøge.
Skøgen bør få den største seng.
- Sikke en dejlig dag, Sassenach. - Ja. Du har fået det bedre.
Fergus har fortalt mig alt. Jeg ved, at han har været sammen med andre.
- Nu vil vi kun have hinanden. - Vil du velsigne vores ægteskab?
Måske bør du give dem en chance.
Hvis du lader dem være sammen, løber det måske ud i sandet.
Det udtryk kender jeg ikke, men jeg forstår, hvad du mener.
Og det er det, jeg er bange for.
Jeg beklager. Jeg kan ikke tillade det.
- Hvad er det? - Det er et digt.
- Er det flere digte? - Jeg har skrevet om mit liv i Kina.
Så det ikke bliver glemt.
En historie, der bliver fortalt, er et liv, der er levet.
- Må jeg høre din historie? - Nej. Så må jeg give slip på den.
Dagene lignede hinanden.
For mig betød det at tage mig af mindre skader. Og lave medicin.
Jeg syntes om at være på et skib med uendelige horisonter.
Det mindede mig om en simplere tid.
- Jamie, du skal høre... - Claire.
Jeg beklager. Han ville ikke, men jeg insisterede.
- Hvad ville han ikke? - Det er mod opkastningen.
- Akupunktur? - Det er i orden. Gå bare.
Derfor er du ikke søsyg længere.
Og ikke den te, jeg har lavet hver dag.
- Hvorfor ikke sige det? - Jeg ville ikke såre dig.
Tror du virkelig, at jeg hellere ville se dig lide?
Vores forhold er ikke stabilt.
Du kunne se det som bevis på, at du ikke hører til her.
Jamie, at komme tilbage har været -
- forvirrende og frustrerende. Men jeg elsker dig.
Jeg skulle have fortalt dig det.
- Du ligner en nålepude. - Ja, men jeg har ikke kastet op.
- Hvad er der? - Vi sejler ikke.
Jeg kan ikke forklare det. Vi er på rette kurs.
- Kaptajn? Hvorfor sejler vi ikke? - Vinden er væk, mr. Fraser.
- Hvad er det i Deres ansigt? - Det hjælper mod søsyge.
- Er det almindeligt at miste vinden? - Nej. Det betyder uheld.
Nogen er skyld i det.
- Det er lidt usædvanligt. - Jeg tror, at det er kineseren.
Det er ikke ham. Kineseren har rørt ved hesteskoen.
Lad os alle røre ved hesteskoen nu.
På den måde kan vi sørge for, at alle har fulgt skibets regler.
Det er for sent. Det skal være først på rejsen.
Frygt ikke. Vinden vender tilbage. Vi må være klar, når den gør.
- Er her virkelig kun dig og mig? - Dig og mig.
Og manden i månen.
Inden jeg tog fra Boston -
- var nogle mænd fløjet til månen.
Gad vide hvordan der ser ud deroppe.
Jeg har set billeder. Fotografier.
Der var klippefyldt og øde og ikke noget liv.
Der var smukt.
- Man kan se kraterne herfra. - Ja. Det er hans ansigt.
Han er så tæt på, at man kan tale med ham.
"Godnat, måne. Godnat, ko, der springer over månen."
"Godnat, lys og den røde ballon."
Det er fra en bog, som jeg læste for Brianna, da hun var lille.
Hun kunne den udenad, før hun kunne læse.
Hun sagde det til sin yndlingstøjkanin.
Hun elskede kaniner.
- Du savner hende. - Forfærdelig meget.
Dagene blev til uger, og vinden vendte ikke tilbage.
Vi lå stille ude midt på havet, langt fra den nærmeste kyst.
Selv de mest erfarne sømænd blev nervøse og frygtede det værste.
For pokker da også, Hades. Din forbandede skiderik.
Vandet er blevet dårligt. De er alle dårlige og stinker.
- Der er bundvand i. - Lad være.
- Det er fyldt med sygdom. - Jøsses.
Red det, De kan. Det øverste er måske godt nok.
Giv halve rationer til alle. Og bed til, at det bliver regnvejr.
Lad os finde ham, der har bragt os uheld, og smide ham over bord.
- Ja. - Ja.
Fem gode tønder. Det er ikke nok.
Vi kan vente på vinden. Men ikke uden vand eller øl.
- Hvem skal vi skyde skylden på? - Det er ikke nogens skyld.
Nej. Jeg spurgte, hvem vi skulle skyde skylden på. Der er ingen vind.
- Hvad mener De? - Mændene vil have en syndebuk.
Vil de smide en over bord?
- Tillader De det? - Jeg kan intet gøre.
Det er vanvittigt.
Det her er ikke flådens skib.
Jeg kan ikke piske mændene som straf.
De må tro, at jeg gør alt for at hjælpe, ellers bliver her mytteri.
De skal ikke smide nogen af mine mænd over bord, kaptajn.
Franskmandens pige rørte hesteskoen.
Det gjorde jeg også. Og franskmanden.
Det gjorde alle, der fulgtes med fragtchefen. Undtagen én.
- Ulykkesfugl. - Lad os være.
Din ven bør være bange.
Jeg er ikke bekymret. Jeg er ikke bange for jer.
Du dør snart, ulykkesfugl.
Jeg tror ikke, jeg rørte den.
- Spring, din dumme skotte! - Befri os for forbandelsen!
Lad mig være, skiderikker!
- Kom nu! Spring! - Han er deroppe, MacDubh.
- Skal jeg dø, klarer jeg det selv! - Han er fuld.
De siger, at han ikke har rørt ved hesteskoen. Han kan ikke huske det.
- De vil smide ham over bord. - Nu tror han, at de måske har ret.
Jøsses. Hayes!
- Du har ikke forbandet os. - Men vi løber tør for vand og dør.
Nej. Det lover jeg.
- Lad dem være. - Har jeg ikke altid talt sandt?
- Spring nu, ulykkesfugl! - Spild ikke dine kræfter.
- Det er dig eller os alle sammen. - Spring!
- De må stoppe dette. - Ikke, hvis det forhindrer mytteri.
Du husker nok Ardsmuir. Det var os mod dem. Det er det samme nu.
- Du skal over bord! - Spring nu!
Lyt ikke til dem. Lyt til mig.
- Spring! - Hayes.
- Lad ham gøre det! - Vi venter på dig, ulykkesfugl.
Vil de smide dig over bord, må de smide mig over bord først.
Og Lesley og Fergus, selv Willoughby.
- Lad være. Jeg må gøre det. - Hvis du springer -
- så må jeg springe i efter dig, og hvis du får mig til det -
- slår min kone os begge ihjel.
Jeg lader dem ikke gøre dig noget.
Kom her.
Du har mit ord.
Nu falder han! Kom nu!
Nuvel.
- Jeg har dig. Hold fast. - Lad ham drukne!
Pokker tage dig!
- Sådan. - Spring nu i!
- Ulykkesfugl! - Giv ham til havet!
- Smid ham i! - Smid ham over bord.
Ulykkesfugl! Ulykkesfugl!
- Der er ingen ulykkesfugl. - Flyt jer.
Jeg tager nogle af jer med mig.
Jeg blev født Yi Tien Cho i Guangzhou, væddernes by.
Tidligt blev det opdaget, at jeg var dygtig til komposition -
- og malede billeder, der lignede ideerne, der dansede i mit sind.
Jeg blev kendt som fung-wong, ildens fugl.
Hvad snakker han om?
Mine digte blev vist til Wan-Mei -
- kejserens anden kone.
Hun bad mig om at slutte mig til hendes hof i Peking, Kejserbyen.
- Mr. Willoughby, hold inde. - Lad ham tale, kaptajn.
Det var en stor ære. Mit navn blev skrevet ind i Bedrifternes Bog.
Men der er en betingelse:
Alle kejserens koners tjenere skal være eunukker.
- Hvad? - Jeg forklarer senere.
Det var uhæderligt at sige nej til kejserens gave.
Det var en dødsdom.
Men jeg var blevet forelsket -
- i kvinden.
- Kejserens kone? - Ikke en kvinde. Alle kvinder.
Deres skønhed, der blomstrer som lotusblomster -
- smagen af deres bryster som abrikoser -
- duften af en navle om vinteren.
Varmen fra en høj -
- der fylder ens hånd som en moden fersken.
Jeg flygtede på Lanternenatten.
Mens fyrværkeriet sprang fra paladsets tag -
- forlod jeg mit hus -
- og tog til et sted, hvor de gyldne ord i mine digte -
- opfattes som hønsenes klukken og mine penselstrøg som skidt.
Jeg elsker kvinder, men er endt et sted, hvor kvinder ikke elskes.
Et sted, hvor kvinder er grove og ikke elegante.
Og disse kvinder foragter mig -
- og selv de usleste skøger vil ikke gå i seng med mig!
Ved ikke at overgive min manddom -
- har jeg mistet alt andet.
Min ære, mit levebrød, mit land.
Nogle gange tænker jeg -
- at det ikke var det værd.
- Der er vind! - Bemand skøderne!
Fold det forreste topsejl ud. Bemand fald og skøder.
Fang vinden! Al vinden!
- Mr. Warren! - Din historie, den var...
Jeg har hørt værre.
- Hvordan vidste du det? - Fuglene flyver nogle gange højt.
Så er luften let og tør. Ingen regn.
- Når de flyver lavt, betyder det... - At luften er tung.
Der er regn på vej.
Yi Tien Cho... Tak.
Løsn skøderne! Rul faldene op!
- Skynd dig. Jeg smelter. - Jeg smelter sammen med dig.
- Nogen hører os. - Lad dem høre os.
Jeg kan godt lide det grå.
Måden, lyset rammer det på.
Som sølv i månelyset.
Hvordan kan jeg ikke elske en mand, der siger den slags?
Sagde du det i det 20. århundrede, ville du være alle mænds konge.
Når jeg overvejede at tage tilbage hertil -
- vidste jeg, at vi skulle vænne os til hinanden igen.
Uanset hvad der sker rundt om os, Sassenach -
- så vil det her... det, vi har sammen, aldrig forandre sig.
Nej, det gør det ikke.
- Kaptajn? Hvad er det? - Et britisk krigsskib.
- Det har sejlet bag os i fem timer. - Og det kommer tættere på.
- De beskyder os. - De signalerer.
De vil om bord. Pokkers også.
Se riggen. De er underbemandet. Måske mangler de mænd.
- Besvar salutten, og læg bi. - Javel, kaptajn. Besvar salutten.
Hvad mener han med "mangler mænd"?
Britiske undersåtter kan tvinges i militæret.
Det er over halvdelen af besætningen, inklusive dig.
Tager de mig med, må du fortsætte til Jamaica og finde unge Ian.
Ja. Jeg giver dig mit ord.
Jeg er kaptajn Thomas Leonard på Porpoise.
- Er De kaptajnen? - Fungerende kaptajn.
Har De en læge om bord?
Vi har haft et udbrud af smitsom pest, skibsfeber.
Jeg er Artemis' læge. De må ikke røre nogen her på skibet.
De burde ikke være kommet.
Kaptajnen og de to premierløjtnanter er døde. Og lægen og hans assistent.
Ud af 400 besætningsmedlemmer er 100 blevet syge og 80 døde.
- Har De selv symptomer? - Nej, gudskelov.
- Er De her for at hente mænd? - Slet ikke.
- Hvis De kan give os lægehjælp... - Hvilke symptomer har mændene?
Det starter med voldsomme mavesmerter, opkast og feber.
- Har de også udslæt på maven? - Ja. Og de fleste har tyndskid.
Jeg ved, hvad det kan være. Men jeg må undersøge dem.
- Kan De komme over på skibet? - Ja, naturligvis.
Undskyld os.
Er du vanvittig? Der er pest om bord på skibet.
Det er tyfus.
- Mener du plettyfus? - Nej. Ikke det, du mener med det.
Du kender det ikke. De kan ikke stoppe det, men jeg kan hjælpe.
Jeg kan ikke blive smittet. Jeg er blevet vaccineret.
Jeg har pligt til at hjælpe. Jeg har aflagt en ed som læge.
Jeg har selv aflagt ed indimellem.
Og aldrig taget let på det.
Jeg kan ikke tale dig fra det, vel?
Du er blevet ældre og klogere.
Jeg tager ikke øjnene fra skibet, før du er tilbage.
De syge er nedenunder.
Frue.
Vil De lyse derover?
- Må jeg se Deres mave? - Ja, frue.
Tak.
- Det er tyfus. - Lægen sagde, at det var skibsfeber.
Det ligner det, men det behandles anderledes.
- Kan De standse det? - Ja.
De syge skal vaskes.
De skal have flydende kost og kogt vand.
Og De må snart i land. De løber tør for drikkevand.
De fleste af de syge vil dø. Nogle enkelte vil ikke.
Forhåbentlig vil det ikke sprede sig. Men De må forberede dem.
Det bliver meget værre, før det bliver bedre.
Jeg kan blive og hjælpe med at arrangere det hele.
Jeg vil være meget taknemlig for Deres hjælp.
Jeg har brug for nogle af Deres raskeste folk.
Mr. Pound! De kan starte med mr. Pound.
- Goddag. Jeg er Claire Fraser. - Fru Fraser er læge.
Sørg for, at hun får det, hun har brug for.
Dækket skal ryddes, så de syge kan komme derop. Kan De ordne det?
Jeg skynder mig. Kaptajnen og min mand vil gerne videre.
Jeg giver dem besked.
- Hvor er kabyssen? - Mr. Brisker viser Dem vej.
- Jeg har brug for kogt vand. - Jeg laver mad til kaptajnen.
Dette er kaptajnens ordrer.
Hvorfor sejler vi?
Gør taljen klar. Træk til. Slip skødbarmene.
- Hvad laver De? - Jeg har brug for Deres hjælp.
- Vend straks om. - De sagde, at vi havde travlt.
- De kan ikke bare kidnappe mig. - Jeg er desperat.
De er måske vores eneste chance.
Begge skibe sejler til Jamaica. Jeg har sendt besked.
Flåden vil sørge for Dem, indtil de er på Artemis igen.
Lad det falde. Få halsen på plads. Træk i skødet.
Frue, vi er klar til at flytte mændene.
Tekster: Lise Lønsmann www.sdimedia.com