- Tidligere: - Ian!
- Jeg går ikke i land uden unge Ian. - Vi skal nok finde ham.
- Fergus. Marsali? Hvad laver I her? - Fergus og jeg er gift.
- Jeg sender dig hjem. - Jeg siger, at vi har sovet sammen.
Du smugler sammen med din onkel. Hvor gemmer han sprutten?
- De beskyder os. - De vil borde os.
- Vi blev ramt af en smitsom sygdom. - Det kan være tyfus.
- Det er jeg vaccineret imod. - Jeg holder øje, til De er tilbage.
Hvorfor bevæger det sig? I kan ikke bare kidnappe mig!
De er måske vores eneste chance.
Hvorfor omgås De kokken?
Hyben, kryddernelliker, lavendel og appelsinskræl til Marsali.
Det vil måske overraske Dem, men kahytten lugter af rendesten.
Jeg tænkte, det ville imponere hende.
Hvorfor har jeg på fornemmelsen, det er mig, De gerne vil imponere?
Deres Nåde.
- Porpoise begiver sig afsted. - Ja, på en helvedesrejse.
De har min kone. Hvorfor sejler vi ikke efter dem?
Sæt sejlene!
- Adlyd ikke ordren! - De har taget Claire!
Nøjes med at sætte storsejlet. Kurs sydsydvest.
- Det er ikke nok! - Mere er farligt.
- De slipper væk, for pokker! - Porpoise har mange syge ombord.
Kaptajn Leonard skal bruge en kirurg -
- og har hejst alle sejl for at sikre den kortest mulige rejse.
Han lovede, at vi får hende tilbage i Jamaica.
- Og det gik De med til? - Han sendte en besked til mig.
Når en kaptajn med 74 kanoner beder om en kirurg, adlyder man.
Jeg har mere end Deres hustru at tænke på, mr. Fraser.
Min hustru!
Bed Deres mænd stikke sværdene tilbage i skeden.
Gør, som han siger.
- Hun må ikke forsvinde af syne. - Vi skyder en rolig, sikker fart.
Mr. Warren, anhold mr. Fraser, og før ham under dæk.
Jeg har brug for mere plads til de smittede mænd.
Når dækket er rent, kan de syge komme sig her.
- Hvor skal vi andre sove? - Andre steder.
Vi må udnytte al pladsen. De må ikke sove op ad hinanden.
Vi må gøre alle overflader rene. Tyfus spredes via hænder -
- eller mad, inficeret af urin eller afføring.
Så kommer vi alle til at dø. Der er lort overalt.
Heldigvis, mr. Jones, er det meste af det bræk. Kom i gang!
- En kvinde, der giver mig ordrer! - Hvad sagde De?
Ingenting.
Det er kaptajnens ordre, Jones. Adlyd doktoren. Vis hende respekt.
Javel.
Der skal luftes mere ud hernede. Her lugter rædsomt.
Tak, mr. Sullivan. Når folk ankommer eller går, skal de dyppe hænderne.
- Hvorfor dypper vi hænderne i rom? - Fordi vi ikke har ren alkohol.
- Hvad gjorde De? - Prøvesmagte. Den går til spilde.
Alkoholen dræber det, der spreder feberen, mr. Pound.
At dyppe hænderne gør dem rene. Men Deres mund gør dem urene igen.
Har De sygdommen, spreder De den ved at røre andres mad eller hænder.
Vær sød at dyppe dem igen.
Jeg havde været på Porpoise mindre end en dag.
Jeg var højst 50 sømil væk fra Jamie.
Men det føltes næsten lige så langt som 200 år.
Jeg var glad for, han ikke var her.
Han kunne blive smittet med tyfus på skibet.
Jeg har skaffet en hat til Dem, frue.
- Solen kan være hård. - Tak.
Ville det være nyttigt, hvis nogen kunne destillere ren alkohol fra rom?
De lærer hurtigt, mr. Pound.
To mænd fra Old Tolbooth er blevet fængslet for whiskydestillering.
- Bør de bygge et apparat? - Ja. Men folk vil ikke synes om det.
Jeg beder purseren om at halvere rationerne af rom.
- De vil mishage mændene. - Vil de hellere dø?
Deres potpourri stopper ikke feberen, mr. Overholt, men det kan alkoholen.
Hvad afholder de her to møghunde fra at drikke rommen?
De bliver overvåget af en menig.
Kaptajnens ordre. Hun får, hvad hun beder om.
Vi er kun 1400 km fra Jamaica nu, så det kan vist godt lade sig gøre.
- Hvor mange tønder har De brug for? - Hvor mange mænd skal jeg redde?
Angående maden...
Det her burde De kunne holde i Dem. Dampet gedemælk og knuste kiks.
Har De fået det bedre, mr. Owens?
De må gerne berøre de syge.
Men De må ikke berøre Deres ansigt, Deres hår eller Deres tøj.
- Ikke før De har vasket hænder igen. - Javel.
- Hvor gammel er De, mr. Pound? - 14 år, frue.
- Hvad er Deres fornavn? - Elias.
- Må jeg bruge det? - Det vil mishage kaptajnen.
- Sådan gør man ikke flåden. - Jeg skal følge kutymen offentligt.
Men hvis vi skal samarbejde, er det lettere med fornavnet.
- Hvor længe har De været til søs? - Siden jeg var syv år.
Min onkel var officer på Triton. Jeg fik en køje.
Jeg valgte Porpoise med denne rejse for øje.
De er en imponerende ung mand.
Det der er Jim Quigley, frue. Han er min ven. Vi er fra samme by.
- Tre mere er blevet smittede, frue. - Læg dem derovre.
- Bliv her og hjælp til. - Javel.
Kirurgens journal? Ja... Jeg fik den, da han døde.
- Jeg må vide, hvornår det begyndte. - Det var for fire uger siden.
- Her, Ben Cole. - Cole.
"Syg her til morgen. Hovedpine, mavepine, hoste, feber."
Steven Cory, ditto.
To til næste dag. MacMorrow og Enthwhistle, samme symptomer.
- Hvad betyder notatet? - At de er tømrere.
Spiste de i det samme rum?
Sygdommen spredes via hænder og mad. Hvor spiste de?
- I snedkeriet. - Jeg må tale med de overlevende.
Deres navne står her.
- Hvad betyder det der? - At de er døde, frue.
- Alle sammen? - Ja.
Undtagen én, Joe Howard.
- Er han syg nu? - Det blev han ikke.
Nu arbejder han i kabyssen sammen med mr. Cosworth, kokken.
- Jeg har det fint. - Som De ser, er Howard ikke syg.
- Hvordan skulle han kunne smitte? - Ikke alle viser tegn på sygdommen.
Hun vrøvler. Mine gryder bruges til vandkogning.
Og vi får kun halve rationer af rom.
- Til hvilken nytte? Mændene dør. - Fordi smittekilden serverer mad!
Jeg undværer ikke min assistent på grund af et tåbeligt indfald.
Det er ikke tåbeligt.
Kaptajn, en mand er enten syg eller rask. Det kan alle se.
At vi ikke forstår det, gør det ikke mindre sandt. Vi må tro på hende.
Banjermester! Spær den her mand inde.
- Hvad har jeg gjort? - Det er for at beskytte mændene.
Jeg håber, De har ret, fru Fraser.
Fem minutter.
Hvordan har De det, Deres Nåde? Der ser trangt ud derinde.
Jeg er vant til det, Fergus.
Dog ikke til celler, der gynger.
Fruen klarer den, Deres Nåde. Hun kan jo ikke få sygdommen, vel?
Der er mere end sygdom om bord på det skib.
Der er 300 mænd.
Jeg har allerede prøvet at miste hende, Fergus.
Jeg må ikke miste hende igen.
Giv mig nøglerne.
- Nøglerne, Deres Nåde? - Har du glemt, at du er lommetyv?
Tag Raines' nøgler, og luk mig ud. Vi kaprer skibet og hejser alle sejl.
Mytteri? Det kan ikke lade sig gøre, Deres Nåde.
- Besætningen vil ikke adlyde Dem. - Dele af den vil.
Dumez og Girard tjener Jared. Vi har Willoughby, Lesley og Hayes.
- 7 mod 20. Vi taber. - Overbevis nogle flere.
Manzetti vil slutte sig til os. Og det er der andre, der vil.
Men Porpoise har en dags forspring. Vi kan ikke indhente dem.
Uden Jareds vin bliver vi hurtigere. Vi indhenter Porpoise, og...
- Hvad gør vi så? - Det ved jeg ikke endnu.
Det tager jeg stilling til, når vi har indhentet dem.
Nej. Jeg elsker hende også, men...
Hvad nytte gør du, dit forbandede kvaj?
Det var rigtigt af mig ikke at give velsignelsen.
Det viser, at du ikke ved, hvad kærlighed er.
Det mener De ikke. Hvordan kan De sige det?
Hvis du gjorde, så ville du sætte himmel og jord i bevægelse.
Du ville risikere at blive anholdt og dræbt.
Tilmed at komme i helvede.
Som skulle du bare stikkes af en nål.
Få mig ud, og hjælp mig med redde kvinden, jeg elsker, fra kidnapperne.
Den, der ikke har risikeret alt, kan ikke tale om kærlighed.
Skaf nøglerne til mig.
Hvis du hjælper mig ud, velsigner jeg dit og Marsalis ægteskab.
Det sidste sting skal gennem næsen, så vi ved, at han er død.
Det er altid en ven, der gør det.
Kompagni, tag hattene af.
Her midt i livet er vi udsat for død.
Vi beder om hjælp fra Herren, som vi har mishaget med vore synder.
Du kender vore hemmeligheder, Herre.
Hør vore bønner, og skån os, hellige og almægtige Gud.
Lad os ikke svigte dig i forbindelse med dødens pinsler.
I fast forvisning om genopstandelse og det evige liv -
- overlader vi vore kammerater til Gud og deres lig til dybet.
Færdig! Klar! Fyr!
Fadervor, du som er i himlene, helliget vorde dit navn.
Komme dit rige. Ske din vilje, som i himlen således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød -
- og forlad os vor skyld, som også vi forlader vore skyldnere.
Og led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde.
Thi dit er riget, magten og æren.
I al evighed. Amen.
11 døde. Det er flere end i går.
Og flere end i forgårs.
Og hvad gør De ved det?
Koger vand og vasker hænder.
Der må hellere være færre i de kommende dage, doktor.
Fortsæt, mr. Cosworth.
Kokken har altid været en ubehagelig mand.
- Kan du et hemmeligt trick? - Et hemmeligt trick?
Siden du kan bevare roen, mens der er så mange, der dør.
Det kan jeg faktisk. Det gælder om at holde ting adskilt -
- sådan at man ikke blander forskellige dele af ens liv sammen.
Så... Så man kan gøre sit arbejde.
Hvis man lod sig påvirke af død, ville man aldrig kunne redde nogen.
Men Jim Quigley var ikke min ven.
Jeg tror, at jeg forstår det.
Det bliver ikke den sidste begravelse på Porpoise, Elias.
Men med lidt held kommer vi igennem det.
Undskyld mig, frue, men efter at have set dig arbejde -
- tror jeg ikke, det handler om held.
Men hvis du har brug for held, så må du hellere få den her.
Min mor gav mig den som dreng, før min tid på Triton.
"Held og sundhed", sagde hun. Det er det, vi har brug for.
Tak, Elias.
Hvornår så du sidst din mor?
Hun er død, frue. Må hun hvile i fred.
Undskyld, frue. En til er blevet syg. Fru Johansens mand.
- Fru Johansen? - Hun passer gederne og malker dem.
Før mig til ham.
Han trækker ikke vejret.
Jo, det gør han. Bare meget langsomt.
Han er iskold. Det er ikke feber. Hvornår begyndte symptomerne...
- Den dumme, tåbelige... - Frue?
Folk dør af tyfus, og så drikker den store idiot sig halvt ihjel -
- og spilder alkoholen, der sørger for at sygdommen ikke smitter.
- Undskyld, hvis det var stødende. - Jeg har hørt meget af den slags.
- Men ikke fra en fin dame. - Det er jeg ikke.
- Fru Johansen, taler De engelsk? - Lidt.
Deres mand har alkoholforgiftning. Han klarer sig. Han vågner igen.
Mr. Pound, bliv her hos korporal Johansen.
Han bør ligge på siden, så han ikke kvæles i bræk.
Javel.
- Fru Johansen... - Annekje... Mit navn.
Annekje.
Tak, for arbejdet med gedemælken. Den holder mændene i live.
- Skal jeg fortsætte? - Ja tak, fortsæt.
Kors, fru Fraser. Sømænd drikker hvad som helst.
Fordærvet blommecognac. Ferskenmos, gæret i en støvle.
En sømand sov med hovedet i en tønde rom...
Der findes kun én portugisisk fregat med tre master: Bruja.
Mr. Jones? Er det et portugisisk flag?
- Hvor kommer det fra? - Vi bordede en portugisisk fregat.
- Hvad hed skibet? Var det Bruja? - Det kan kaptajnen formentlig huske.
Kaptajn Leonard?
Kaptajn?
En portugisisk fregat.
Med kurs mod Kingston, Caçador.
Caçador... Fandens!
"Jamie ..."
"Harry Tompkins siger, at han så Alexander Malcolm på Artemis."
"Han må have ment Jamie Fraser. Han benytter åbenbart er et alias."
Kaptajn Leonard...
Mr. Cosworth. Jeg ledte efter kaptajnen.
- Som ikke var her, men De gik ind. - Ja. Undskyld mig.
- De har ikke tilladelse, frue. - Det har De formentlig heller ikke.
Jeg henter kaptajnens pibe, på hans anmodning.
Så venter han på Dem.
Jeg kan ikke lide Dem, frue, og jeg stoler heller ikke på Dem.
Jeg passer på kaptajnen, og jeg vil vide, hvad De laver her.
Det er muligt, men han stoler på mig.
Hvad sker der, når jeg siger, at De ville krænke mig på hans bord?
- Det har jeg ikke gjort. - Hvem tror han på?
Han anholder Dem så hurtigt, at De bliver svimmel.
Flyt Dem så. Ellers skriger jeg.
Den mistænksomme kok var langtfra mit største problem.
Nogen om bord på skibet havde genkendt Jamie.
Jeg var nødt til at finde Harry Tompkins.
Vil han lade os ægte hinanden?
Hvis jeg hjælper ham med at kapre skibet, ja.
Og hvis det mislykkes?
Så bliver jeg lagt i lænker ligesom ham.
Det er en risiko, elskede. Jeg løber den for at være sammen med dig.
Vi risikerer, at jeg mister dig.
Så efterlader du mig alene her uden en beskytter.
Nej! Det går ikke.
Far er låst inde, og hans kvinde er på et andet skib.
Ingen holder øje med os.
Du sætter snart livet på spil.
Det her er måske vores eneste chance.
Vi må vente, til vi er blevet gift. Det lovede jeg Hans Nåde.
Der er håb for os nu.
Du er ligesom ham, stædig.
Når du giver dit ord, bryder du det ikke.
- Fru Johansens mand har det bedre. - Godt. Har du fået sovet?
De må gerne sidde ned. Det er helt fint.
Elias, ved du, hvem sømanden Harry Tompkins er?
Nej. Men jeg kan ikke alle navnene. Vi var 400 mand i starten.
Jaså. Tak.
Fire mere... Vi fandt smittebæreren. Det burde have stoppet det.
Der er en inkubationstid...
Frue?
Jeg spurgte om Tompkins, fordi han kan være den anden smittebærer.
- Skal jeg informere løjtnanten? - Nej, jeg vil undgå mere ballade.
Men gider du meddele besætningen, at jeg vil tale med Tompkins straks?
- Men sig ikke hvorfor endnu. - Selvfølgelig.
Tak.
Og få noget søvn bagefter.
Jeg stoler ikke på ham.
- Hans mænd var skyld i det hele. - Det er sandt.
- Hvor er han? - I opbevaringsrummet i kabyssen.
- Løslader De ham? - Nej.
- Skibsfragteren er nu selv fragt. - Han burde smides over bord.
- Franskmanden er på fri fod. - Krøblingen? Han er ikke et problem.
Nej... Men hans pige er en lækkerbisken.
- Hun er ikke jomfru. - Ikke når jeg er færdig.
- Piger bringer uheld. - Så... Tilbage til arbejdet.
- Harry Tompkins. - Jeg sagde, de ikke skulle slå ham.
- Men han prøvede at gemme sig. - Jeg har intet med feberen at gøre.
Tak, mine herrer. I må gerne gå.
Også Dem, Pound. De står op og sover. Hvil Dem.
Nå, mr. Tompkins...
Jeg ved, hvem De er, frue.
Jeg så mr. Malcolm, da jeg roede herover med kaptajnen.
- De er hans hustru. - Ja, det er jeg.
Nu skal De fortælle, hvad De ved om min mand.
Og hvis jeg nægter? Skærer De min arm af? Gør det bare.
Dræb mig bare. Det vil jeg takke Dem for.
Efter den sidste måned vil jeg gerne begraves.
For tre måneder siden var jeg på land.
Jeg arbejdede i Hans Majestæts tolddepartement for Percival Turner.
En dreng ledte mig hen til mr. Malcolms trykkeri.
Jeg opdagede en forræderisk sammensværgelse.
Men han smed flydende bly i ansigtet på mig, så jeg næsten brændte ihjel.
Jeg slap væk derfra, arret for livet.
Jeg informerede Percival om det og forventede at blive forfremmet.
I stedet blev jeg tvunget i arbejde på et sygdomsbefængt skib.
Så gør det bare. Her er min hals.
- Gør en ende på mine lidelser! - Det gør jeg måske.
Min mand kan ikke blive arresteret for det, kaptajnen og Percival siger.
De har deres mand nu, frue.
- Efterlyst for mord og højforræderi. - Mord?
Gæt, hvad vi fandt, dagen før jeg blev tvangshvervet.
I en tønde med myntelikør.
- Min mand har ikke dræbt den mand. - Arrestordren siger noget andet.
Jeg har fortalt kaptajnen det. Han indberetter det i Jamaica.
- Jeg taler ham fra det. - Kaptajn Leonard er ambitiøs.
Han vil have admiralen til at give ham kommandoen over et skib.
Det er dog usandsynligt.
Men hvis han pågriber en oprører, så kan det måske godt lade sig gøre.
Det tvivler jeg på, at nogen kan tale ham fra.
Toldvæsnet venter på Deres mand, når han henter Dem i Kingston.
Og så bliver han hængt.
Han er den anden smittekilde.
Hold Dem hellere på afstand af Howard.
Medmindre De vil smittes. Han er faktisk smittekilden.
- Så Deres mand har det bedre? - Ja. Tak!
- Ost. Ged. - Tak.
Den dufter virkelig godt.
- Ked af det? - Jeg er okay. Det er bare...
Det er min mand.
Han får problemer i Jamaica, og jeg kan ikke advare ham.
De vil anvende mig som lokkemad, og jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Jeg kan hjælpe.
Det er meget venligt, men jeg ved ikke, hvad De kan gøre.
Mine geder har brug for græs.
- Jeg forstår ikke, hvad De mener. - Mine geder behøver græs, så...
Tak.
Fergus.
Har du nøglerne med?
Jeg har dem ikke.
- Du kunne ikke få fat i dem. - Jeg forsøgte ikke.
- Hvad mener du dog? - De har ikke været deroppe.
De har ikke set blikkene eller hørt mændene tale.
Hvis det ikke lykkes, kaster de os begge to i havet.
- Det vil lykkes. - Nej.
De dræber os, og så er Marsali på egen hånd.
Det kan jeg ikke gøre, og jeg sender Dem ikke i døden.
De vil ikke give os Deres velsignelse nu, men...
Er jeg parat til sætte himmel og jord i bevægelse for vores kærlighed? Ja.
Selv hvis det betyder, at vi ikke kan gifte os.
Jeg gør også det her for Deres skyld, Deres Nåde.
Fergus. Fergus!
Måske besidder jeg for megen kærlighed.
Fergus!
En behagelig lyd, ikke sandt?
- Her er stille. - Ingen har våndet sig i tre dage.
Ingen tigger om at få lov at dø. Mændene sover bare.
Det værste er ovre nu.
Af alle piger i byen De røde, sorte, blonde og brune
Som danser og svanser Er ingen som Nancy Dawson
Hendes fine opførsel og figur Hun snubler og ser så sød ud
Hun bevæger sig så formfuldendt Jeg ville dø for Nancy Dawson
Her kommer hun og overrasker Med glæde og fryd i sit blik
Hun prøver altid at glæde folk Sådan er Nancy Dawson
Elias?
Mor?
Ja, Elias. Det er mor.
Det er tid til at komme hjem nu.
Din mor ville have været meget stolt af dig.
Det bør være en ven, der gør det.
Jeg overså tegnene. Jeg troede, at han bare var træt.
Deres indsats har været heroisk.
Der har kun været ét dødsfald i dag. Et sørgeligt et. Men ingen andre...
- Vi havde tre af hver i går. - Det spiller ingen rolle.
Purseren siger, vi er ved at løbe tør for vand.
Væske er livsnødvendigt for de syge, for slet ikke at tale om de raske.
De vil gøre Deres bedste, og det vil jeg også.
Sammen skal vi nok nå sikkert til Jamaica.
Jeg kondolerer, fru Fraser. Og jeg er taknemlig.
Fru Fraser!
- Hvad er der? - De har genkendt duften.
Land. Man kan altid lugte det, før man ser det.
- Jamaica? - Nej. Men Grand Turk i morgen.
- Så får vi vand til mændene. - Og græs til gederne.
Så forstod jeg, hvad Annekje havde ment.
Kom nu.
Hun kunne hjælpe mig med at flygte og finde Jamie.
Nu forstod jeg hvordan. Vi var sat i karantæne -
- så det var på den ubeboede side af Grand Turk, vi kastede anker.
Annekje havde lagt en plan. Hendes geder havde brug for græs.
Deres mælk var den føde, der holdt mændene i live.
Så hun gik i land sammen med dem, der skulle hente vand.
Og jeg tog med hende.
Hold jer i nærheden! Kaptajnens ordre!
I skal blive på stranden!
Afsted. Nu. Advar Deres mand.
Jeg tager mig af mændene. Jeg giver de syge mad.
Okay. Tak, min ven!
- Kaptajn Leonard? - Fru Fraser.
- Spiser gederne godt? - Ja. Hvad skal...
Vi går en runde. Nogle af mændene kunne blive fristede af bordellet.
Jeg havde ikke troet, at vores læge ville trodse min ordre.
Nej... Jeg leder efter urter.
Og De er på vej mod havnen...
Er jeg det?
At vi kom i land er en triumf for os begge.
Jeg står i sandhed i gæld til Dem.
Men jeg kan ikke lade Dem advare Deres mand.
Jeg ved, hvad De så i min logbog. Det er ikke noget, jeg ser frem til.
Men det er min pligt at indberette hans forbrydelser i Jamaica.
- Og bruge mig som lokkemad? - Ellers ville jeg bryde loven.
Endnu vigtigere er det måske, at jeg ville bryde min ed.
Kom nu, kan De ikke se den anden vej?
Soldater, eskortér hende til skibet. Hun er vist faret vild.
Jeg regner med, at vi kan se land ved daggry.
Hvad har det med mig at gøre?
At sejle mellem øerne er risikabelt, især om vinteren.
Jeg får brug for alle befarne mænd for at passere revene.
Så nu er jeg altså befaren?
- Hvad laver hun her? - Hun siger, De ikke er rebel.
Ja. Bed ham give Dem sit ord på det. Det bryder han aldrig.
Hvad laver du, pigebarn?
Giv ham dit ord. Så slipper han dig fri.
- Du kan ikke se, at han hjalp dig. - Raines?
- Nej, Fergus. - Fergus gjorde det for din skyld.
Hvis du tror det, fortjener du ikke at blive sluppet fri.
I får et øjeblik for jer selv, men jeg har som sagt brug for alle.
I har min velsignelse til at blive gift i Jamaica. Af en præst.
Du skal bevise dit værd lige så meget over for hende som over for mig...
- Og så... - Lad os nå frem til Jamaica først.
Tak, min søn.
Fraser!
Afsted med dig! Nu!
Hvad?
Co-Burn. Spring.
Skal jeg springe?
Jeg kan ikke hoppe i havet midt om natten. Så drukner jeg.
Nej, nej... drukner ikke.
Jeg kender vandet. Vandet vil flytte dig.
Fører dig til Co-Burn. Skibene er ikke langt væk. Afsted nu!
En tømmerflåde? Beklager... Det er vanvid. Det kan jeg ikke.
Otte slag på klokken og alt er, som det skal være.
Deres mand skal hænges. De har kun chancen nu. Kom nu!
Penge. De betaler på skibet.
- Okay! - Af...
For pokker da også!
Tekster: Kasper L. Andersen sdimedia.com