- Tidigare: - Vart ska ni?
Västerut. Claire kan hela & jag hittar jobb inom tryckeri
Marsali klarar inte en lång resa. Hon väntar barn.
- Du ska inte leva ett halvt liv. - Jag har inget att ge dig, Claire.
Skär indianerna ut ens hjärta?
Vissa kan vara vänskapliga, vissa bör man undvika.
Amalgam. Han måste vara nån som jag.
- Gift dig med mig. - Jag är inte redo.
Om du inte vill gifta dig vill jag inte ha dig i min säng.
Den vackraste mark jag sett.
Vi måste godta Tryons erbjudande. Litar du på mig?
Ett berömvärt beslut, mr Fraser.
- Det var inte lätt, ers excellens. - 10 000 tunnland av kungens mark.
- En väldig uppgift väntar er. - Jag välkomnar den, sir.
En karta över er mark. Fru Fraser kan bo här i Wilmington.
- Medan ert hem blir byggt. - Vänligt av er att tänka på henne.
Men hon följer med och vill hjälpa mig bygga Fraser's Ridge.
Som ni vill. Må Gud hjälpa er att överkomma väntande vedermödor.
Jag försäkrar er, hon är mycket tapper.
Hon är en helare och har sett krig och farsoter.
Jag klarar det inte utan henne.
- Har ni hittat bra nybyggare? - Min bäste man i Wilmington letar.
Välj nybyggarna med omsorg. Att skilja vän från fiende är svårt.
Reglerare ger problem i Piedmont. De bråkar med mina skatteindrivare.
Konjak?
Ja, det pratades på värdshusen.
De vet inte mycket, men tror sig kunna skilja rätt från fel.
Det som är fel är deras olydnad och att de inte betalar sina skatter.
Kan inte era sheriffer avskräcka dem?
De förvärrar dessvärre saken.
Några har visat sig vara oärliga. Skatterna når inte skattmästarna.
- Jag förstår. Tråkigt att höra. - Jag behöver inte er sympati.
Jag menade inte... Jag är tacksam.
Ni har ätit med såväl prinsar som utfattiga.
Det har jag, ers excellens.
Högländare sägs vara lika de indianska barbarerna. Är det så?
Barbari kan ta sig många uttryck, ers excellens.
Jag har sett det hos både prinsar och utfattiga.
Ni håller säkert med om att de som trotsar kungen är barbarer.
Ofta räcker lagen inte till för att tygla dem.
Lagen är en sak och det som görs en annan.
Jag är glad att vi förstår varandra. Gentlemäns avtal är värdefulla.
Särskilt med en som förstår världens problem.
Låt oss hoppas att världen håller sina problem för sig själv.
Jag beundrar er anda, mr Fraser. Ni är en sån North Carolina behöver.
Det var det sista.
- Jag tar de där, moster. - Tack, Ian.
Jag vill köpa bröd, ost och saltat fläsk till färden.
Jag tänkte göra en korg med förnödenheter, men tanken på...
Jag kan knappt nämna mat utan att bli lika illamående som på Artemis.
Jag sjunger "Heave away, my Johnny".
Tugga på pepparmynta om du kan få tag på det.
Ät små måltider ofta, även om du inte är hungrig.
Vad är det?
Jag saknar min mor.
Jag vet att du inte tycker om henne, att det finns ont blod mellan er.
Men barnet är på väg och jag önskar att hon fanns här hos mig.
Längtan efter modern är inte ovanligt.
- Om jag kan göra nåt... - Det är snällt av dig.
Det finns ingen annan helare jag hellre vill ha om nåt skulle gå fel.
Men att föda barnet är en sak.
Sen ska man ta hand om det.
Din mor gjorde ett bra jobb med dig.
Jag är säker på att du också klarar det bra.
- Inga nybyggare som ger problem. - Jag ska välja noga.
Ta högländare om du kan. Männen från Ardsmuirfängelset.
- Så många som möjligt. - Jag ska leta efter dem, milord.
Jag hoppas att allt är bra för er här.
- Har ni pengar? - Var inte orolig, milord.
Jag har arbetat och Marsali syr. Vi har så det räcker.
Vagnen är lastad.
Vi skriver till er så snart barnet har fötts.
- Då har vi en fin stuga åt er. - Ni tre är välkomna.
Blicken säger mig att du är långt borta, sassenach.
- Det är inget. Jag bara... - Marsali.
Graviditeten får henne att stråla. Nästan lika gammal som Brianna.
Ibland oroar jag mig för att det var fel att lämna henne.
Jag minns inte mycket av min mor.
Men jag saknade henne mycket när jag fick Bree.
Nu finns jag inte där för henne, eller ett barnbarn.
När jag var utan dig -
- tänkte jag på ditt ansikte, dina ord, ditt hjärta.
Jag höll fast vid de minnena när jag inte ville resa mig upp.
Jag var tacksam för dem när jag kunde.
Vår dotter kommer att göra likadant.
Gå dit, morbror Jamie. Jag klarar mig bra.
Du gillar inte höjder.
Jag får inte nog av utsikten. Om det här var en målning -
- skulle folk säga att målaren hade fantiserat ihop det.
Man kan nästan prata med Gud själv och berömma hans penseldrag.
Han har en viss touch.
- Vart ska vi nu, moster? - Hundra meter till åt det hållet.
Sen ska vi svänga söderut igen.
Vi måste ha satt upp hundra stolpar.
Det är vårt. Fantastiskt, inte sant?
Mitt land
Frihetens ljuva land Om dig jag sjunger
- En dikt från din tid? - En melodi. Den heter "America".
Samma melodi som till "God save great George our king".
Stal amerikanerna den från kung Georg och gjorde den till sin?
- Det gjorde vi. - Hjärtliga applåder i så fall.
- Sjung den för mig, sassenach. - Nej.
När du sjunger, proper och artig som i kyrkan -
- får jag lust att göra oanständiga saker.
- Vad då? - Vad ska jag börja med?
- Början är alltid trevlig. - Jag kanske pressar dig mot...
Morbror Jamie! Kom hit!
De är vittnesträd. Guvernör Tryon nämnde dem.
De markerar den bortre gränsen för vår mark.
Det här säger alla som passerar att de nu är på Fraser's Ridge.
Här.
- Herregud. - Vilket djur har gjort det?
- En tvättbjörn? Myers nämnde dem. - En hel tvättbjörnsfamilj i så fall.
Farligare djur i North Carolina kan ha gjort det där.
- Vargar? - Inte nåt som är så snällt som Rollo.
- Lejon? - Se inte så glad ut.
Det finns bergslejon, men här kallas de panter.
Det finns fler vilda djur. Björnar. Men det är sent på året för dem.
De går i ide och sover till våren.
Varför reser du ragg?
Är det nåt bakom oss?
Claire, lägg kniven i min hand och ställ dig bakom mig.
- Vad vill de, morbror Jamie? - Det får vi nog veta.
De ser ut som cherokeser. De Myers träffade var fredliga.
- Jag följer med. - Rör dig inte.
Ni stannar kvar vid gevären.
James Fraser. Jag är James Fraser.
Varför tycks mormödrar dö just när studenterna har -
- en uppsats om poesin under första världskriget att lämna in?
Roger?
Ursäkta, Peter. Jag är lite distraherad och upptagen.
Gamle gosse, om du skulle få en lucka i din kaotiska kalender -
- drick då en whisky och rök med oss, som på den gamla goda tiden.
"Mount Helicon, nu kallat Grandfather Mountain."
"Bebyggt på 1770-talet av höglandsskottar."
"Närbelägna Fraser's Ridge är en till plats med skotskt namn."
Duktig pojke.
Fraser's Ridge...
- Är det en stuga jag ser? - Det kommer att bli en.
Om du inte vill bo under mossa och gräs resten av dina dagar.
Entrédörren, förmodar jag.
Vänd mot söder så att det blir sol på vintern.
- Vad ska det där bli? - En bod för köttet.
Vi gör en grund grop baktill, för glödande kol, och röker det vi kan.
Sen gör vi en torkställning. Myers kallar köttet "jerked".
Vi kallade det "jerky" i Boston. Det är jäkligt gott.
Ian hissade upp vårt kött så att djuren inte kommer åt det.
Tills boden är klar.
- Vad ska det där bli? - Ditt lilla skjul, sassenach.
För örterna, kirurgknivarna och sånt.
När vi får nybyggare kan du ta emot patienter där, om du vill.
Du har tänkt på allt.
Herregud. Den pålen är sned.
Då blir boden också det. Vi kan inte ha en sned bod.
Jag tror inte att hjortkropparna bryr sig.
Morbror Jamie!
- De är tillbaka! - Ställ er bakom mig.
Herregud.
- Hallå? Roger? - Vem är det?
- Väckte jag dig? - Nej, inte alls. Jag är uppe.
Gayle och jag ska till ett möte i Common.
Roger?
- Hur mår du? Är allt okej? - Ja, jag mår bra.
- Du, då? - Jag mår bra.
Det är mycket i skolan.
Jag tänkte just på dig.
- Gjorde du det? - Ja.
Jag undrade om du hade ett trevligt lov.
Det är nästa vecka. Men det är inte ett lov.
Jag ska till Inverness och hämta de sista lådorna.
Fiona var snäll och lät mig ha dem där.
Jag... Brianna, jag har nyheter om din mamma.
- Mamma? - Ja.
Minns du boken du gav mig på festivalen?
Jag tittade i den och såg en mening.
På ett ställe nämns platsen Fraser's Ridge.
- Jag skrev till författaren. - Och?
Claire hittade Jamie. De återförenades.
De bodde i North Carolina från ungefär 1768-
-på bosättningen Fraser's Ridge.
Inte långt från Mount Helicon som nu heter Grandfather Mountain.
- Platsen där festivalen hölls? - Det är samma bergskedja.
- Var de tidiga amerikaner? - Mark delades ut.
Jamie fick 10 000 tunnland av guvernören i North Carolina.
I ett brev från en kvinna till släkten i England nämns -
- en James Fraser och "hans hustru Claire, en helare".
- Är du kvar, Bree? - Ja. Jag bara...
Roger, jag saknar ord för vad det betyder för mig.
Tack för att du tog reda på det, trots det som hände.
En självklarhet.
Nu har jag uppsatser att gå igenom.
Ja.
Hej då, Brianna.
Hej då.
Ska vi bygga nån annanstans? Vi har 10 000 tunnland.
Nej. Det är den odlingsbara mark som ligger närmast älven.
Vi är skyddade mot ostlig vind.
Vi borde kanske flytta på oss längre bort från gränsen?
En linje på en karta stoppade dem inte i dag.
Om de vill bli av med oss spelar det ingen roll var vi bygger.
Du har berättat att det finns indianer överallt.
Oavsett var vi slår oss ner får vi det problemet.
Minns du skallen jag visade och indianen jag såg?
Jag tänkte att han kanske fick oss att hitta varandra.
Att han vägledde oss hit. Men tänk om det var en varning?
Han är nån som jag, från framtiden.
Han kanske vet att nåt dåligt händer här?
Spöke eller ej, sassenach...
Jag kan inte förklara varför den här platsen känns så rätt.
Det var inte bara ditt spöke som ledde oss hit.
Berget talade till mig.
Problemet är att jag inte kan prata med den här stammen och säga -
- att jag respekterar gränserna och vill vara en hänsynsfull granne.
Du borde kanske göra en gest?
Ja. Jag ska prata med John Quincy Myers i morgon.
Rollo?
Cherokeserna.
Var är de?
De tog vårt kött! De tänker svälta oss.
Här.
Det är Finley.
Så ja. Titta, morbror!
Det är inte cherokeser, det är en björn.
En kringströvande björn? Det är en skrämmande syn.
Den strövade inte bara omkring. Det kostade mig nästan en häst.
Cherokeserna sa att de haft besök av en tskili yona.
- En vad då? - Tskili yona.
"Yona" är deras ord för björn. "Tskili" vet jag inte riktigt.
Jag tror att det syftar på ondskefullhet eller ond.
En ond ande i form av en björn, gissar jag.
- Tror de att det är ett monster? - Det är nåt mer än bara en björn.
Ta det där köttet. Ni blev av med er proviant.
Jag ber inte om välgörenhet. Jag kom hit för att få råd.
Det ska du få.
Utan mat i magen blir det tomt i tankarna också.
Claire sa att det är mycket gott.
Ni har snart skaffat föda igen.
Men cherokesernas hot är nåt att fundera på.
Att de kom dit med gränsstolparna var ett budskap.
De tog åtminstone inte alla.
Jag skulle vilja ge dem en gåva, men vet inte exakt vad.
Tobak är alltid välkommet, och du har tur.
Jag fick mycket av din moster och ger dig gärna en portion.
Bara om jag får betala tillbaka. Jag ska ge den till dem genast.
Jag kan inte deras seder. Hur närmar man sig dem?
Om du vill visa respekt säger du "Osiyo ginali".
Cherokeserna är nervösa just nu. Mig är de bekanta med.
Det kanske är bäst att jag överlämnar din tobak till dem?
Du har kanske rätt. Tack, John.
Den där björnen kan ha varit turlig.
Vänta med byggandet av stugan tills den här saken är löst.
Cherokeserna gav er en varning.
Nästa gång är de kanske inte lika tillmötesgående.
Morbror Jamie blir nog glad. Det är en bra fångst.
Förutom bjässen som smet genom att ha sönder nätet.
- Har du lagat det? - Nästan.
Du har bra handlag.
Det är som att sticka. Min mor lärde mig det bra.
"Tänk på stygnen. För nära ihop och garnet tar slut snabbt."
"För långt isär och du får hål där du inte vill ha dem."
Jag lärde mig aldrig sticka.
Det är inte möjligt. Alla vet hur man stickar.
Jag kan sy en klänning och sy ihop sår -
- men att sticka fick jag aldrig lära mig.
- Hade du vinterstrumpor i Boston? - Jag köpte dem.
Alla på Lallybroch stickar från det att de kan hålla en nål.
- Jamie också? - Ja.
Morbror Jamie stickade ett par fina dopstrumpor åt mig.
Jag lär dig gärna. Du kommer att kunna det snabbt.
- Just nu ska jag tillaga de här. - Jag ska titta till Finley.
Tror du att björnen fortfarande strövar omkring?
Förhoppningsvis ligger den i ide igen.
- Men se upp ändå. - Ja. Du också. Kom, Rollo!
- Synd att vi inte kan äta trä. - Som väl är så har vi öring.
Det finns lättare sätt att fiska.
Jag ville veta om jag fortfarande kan skjuta.
Du har inte glömt mycket. Krutet kunde ha packats bättre.
Det är otroligt att soldater klarar det där mitt under en strid.
Det är en sak när man har all tid i världen på sig.
Men när fienden går till attack då är det nåt helt annat.
Morbror Jamie...
Jag ser den inte.
Vi skrämde kanske bort den?
Rollo?
Vad har du där?
Det är en människa!
Här!
- Myers. - Vad gör han här?
- Björnen. - Han har blivit riven.
Tskili yona.
- Han är så blek! - Vi måste ta honom till boningen.
Tskili yona.
Han har svåra muskelskador. Pressa här, Ian.
- Vart ska du? - Den är i närheten.
- Du blir dödad. - Jag måste jaga iväg den.
- Jag följer med. - Hjälp din moster. Förstått?
Vi måste strypa blodkärlen och...
Han blev biten.
- Vad är det? - Inte en björn.
Osiyo ginali.
Dödade du honom?
Det gjorde jag.
Tskili yona.
Han är bara en människa.
Inte ett monster.
Ofta är människan ett monster.
- Visste ni att det var en människa? - Ja. Han levde med oss.
- Han var en stor krigare. - Men inte längre?
Han gjorde illa sin kvinna för ett år sen.
Han låg med henne mot hennes vilja. Det är inte vårt sätt.
Han fördrevs. Ensam i skogen, utan nån cherokes.
Han accepterade inte det utan återvände om och om igen.
Men vi såg honom inte.
Då begav han sig långt in i skogen och där miste han förståndet.
Han tog en björns form och blev tskili.
Han kom till oss och förstörde boningar och stal mat.
Men vi kunde inte döda den som redan var död för oss.
Nu blir det inte fler problem från honom.
Och från er?
Blir det problem för mig och min familj?
Döden följer de vita så som Stora anden följer aniyunwiya.
Jag är inte tskili. Min familj och jag vill leva i fred.
Jag ger dig mitt ord.
- Gå lite varje dag, för styrkan. - Jag gör allt ni säger, frun.
- Jag är skyldig er mitt liv. - Det är vi alla.
Jag ville inte se er gräva en grav innan ni byggt er stuga.
Stanna gärna hos oss tills du är återställd.
Vår hövding Nawohali.
Han ber för att inget mer blod kommer att spillas mellan oss.
Det är vår önskan också.
Yona dihi.
Yona dihi?
Det betyder "björndödare". Nu är du det för vårt folk.
Björndödare?
Gör oss sällskap.
Jag är Giduhwa. Hon är min makes farmor Adawehi.
Jag är Claire.
Hon drömde om dig.
Månen var i vattnet och du blev en vit korp.
Du flög över vattnet och svalde månen.
Den vita korpen flög tillbaka och lade ett ägg i hennes hand.
Ägget öppnades och inuti det låg en gnistrande sten.
Hon visste att det var stor magi och att stenen kunde bota sjukdomar.
- Är hon en helare? - En mycket kraftfull helare.
Min makes farmor säger att du har medicin nu.
Men du kommer att ha mer.
När ditt hår har blivit vitt som snö kommer du att ha tidlös vishet.
Var inte bekymrad. Döden sänds från gudarna.
Det kommer inte vara ditt fel.
Jag vet inte om jag förstod.
Kom.
Det här är nog den sista. Tack för att jag fick ha dem här.
Vad tycker du?
Det är väldigt... Ja.
Nå? Har du pratat med henne?
- Fem minuter för en vecka sen. - Det är en början.
- Första gången sen...? - Sen jag friade. Ja.
- Hur gick det? - Bra.
Men jag vet inte om det var jag som gladde -
- eller om det berodde på uppgifter jag fann om mamman...
...som gjorde en resa och träffade en person hon älskat.
Menar du när hon reste bakåt i tiden för att leta upp Jamie Fraser?
Bakåt i...? Vad menar du?
Väggarna här är inte så tjocka som du tror.
Du, Claire och Brianna pratade om den legendariske högländaren.
Farmor var caller vid stenarna. Hon ledde danserna.
Jag kan alla historier om personer som har försvunnit.
- Visste du det, hela tiden? - Ja.
Jag anade att det skulle tära på Brianna, att skiljas från mamman.
Hon kunde inte sluta undra om Claire hittade honom.
Jag letade och fann bevis för det.
- Brianna blev väl jätteglad? - Ja.
Jag tänkte att det kanske kunde bli en nystart eller nåt, men...
Har du inte hört nåt från henne?
Nu vet hon det åtminstone.
Vad är det?
Jag visste inte om jag skulle visa det för dig.
Farmor brukade hjälpa kyrkoherden med hans forskning.
Jag fann några av hennes papper när Ernie och jag packade upp.
- En minnesruna? - Ja. Det där.
"Vi har fått det sorgliga beskedet om dödsfall i en eldsvåda" -
- "gällande James MacKenzie Fraser och hans hustru."
"En våldsam brand ödelade deras hem vid Fraser's Ridge."
Dateringen är suddig. 21 januari nån gång på 1770-talet.
De fick marken 1768.
Nån gång under de följande 12 åren kommer de att dö.
De kan ha dött två år efter det att de fick marken.
De fick kanske aldrig se det bli Amerika.
Brianna kommer att bli förtvivlad.
- Jag kan inte säga det till henne. - Hon borde väl få veta sanningen?
- Hennes mamma är död, Rog. - Hon har varit död i över 200 år.
Det vet Brianna. Det här...
Det skulle krossa hennes hjärta igen.
Ja. Jag antar att du har rätt.
Vad gör du?
Jag bär min hustru över tröskeln.
Det här blir dörren, fodrad med hudar mot kylan.
Här ska vi ha ett litet skafferi och en härd.
Jag kommer att välsigna den.
Ju förr desto bättre, kanske. Vi behöver all hjälp vi kan få.
Vi ska bygga hyllor för böckerna och ha ljus till kvällsläsningen.
Vi kan ha ett fint bord i mitten till måltiderna.
Där borta ska vi ha vår säng.
Vänd mot öst så att vi ser varje soluppgång.
Det är perfekt.
Det här är Roger Wakefield. Jag söker Brianna Randall.
Jag är Gayle, hennes rumskompis.
Är du den Roger?
Ja. Är hon hemma?
Nej, det är hon inte. Har hon inte sagt det till dig?
- Sagt vad då? - Hon reste till Skottland.
- Till Skottland? Varför då? - Hon ska besöka sin mamma.
- När då? - För några veckor sen.
Jag trodde att ni två hade träffats vid det här laget.
Roger? Hallå?
Tack, Gayle. Jag försöker senare.
Text: Håkan Axén www.sdimedia.com