Viděli jste…
Dejte mi ty prsteny!
Mám novinku.
Claire Jamieho našla.
Budeme platit dlužné daně.
Ta korupce guvernérových šerifů
a výběrčích daní musí skončit!
Miluju tě.
Vezmeš si mě?
Nejsem na to připravená.
Našla svou ztracenou lásku.
Když se vrátila v čase, aby našla Jamieho Frasera?
Nechtěla jsem ti to ukázat.
Nekrolog?
„Jamie MacKenzie Fraser a jeho žena… zemřeli při požáru.“
Rogere, zjistila jsem, že se matce a Jamiemu stane něco hrozného.
Kdybych jim nezkusila pomoct, nikdy si to neodpustím.
Nesnaž se mě najít, Rogere.
SEVERNÍ KAROLÍNA 1769
Promiňte, dámy.
Hledám tuto mladou ženu. Viděly jste…
Sám, pane?
Dobře. Děkuju.
Ne, je mi líto.
Děkuju.
Můj podnik se vám nelíbí, pane?
Ne.
To jenom…
Hledám tuhle dámu. Nedávno připlula na Phillipu Alonzovi.
Vyptávám se, ale nikdo ji neviděl.
Já také ne.
- Už máš ten soupis? - Ano, pane.
- Na čtvrtek potřebujeme ještě 12 sázítek. - Dobře.
Neviděl jste tuto dámu?
Je mi líto, ne.
JOHN GILLETTE TISKAŘ
Kde je malý?
Jdi se podívat.
Milady. Milorde.
Jsem moc rád, že jste přišli.
Je s vámi Ian?
Zítra přijede.
Odjel do Brunswicku pro sudy na naši whisky.
Guvernér s manželkou nás pozvali do divadla.
Povolal nás.
Přijeli jste kvůli hře?
Ne, přijeli jsme za vámi.
A za Germainem.
Mám ho položit?
Guvernér mě chce představit své pravé ruce,
panu Edmundu Fanningovi.
Pravé ruce s oběma rukama ponořenýma v pokladnici,
- řekl by Murtagh. - Ano.
Marsali, mám ti pomoct s obědem?
Ano.
Tak jak to zvládáte,
ty a Fergus, s miminkem?
Teď když mám malé dítě…
srdce mi tak překypuje láskou, že snad praskne.
Ale…
Děje se něco?
Ne.
Jenom…
když mi je Germain tak drahý,
dívám se na něj
a vím, že bych si radši vrazila nůž do útrob,
než se dívala na to, jak trpí nebo je smutný.
Kdyby se mu někdy
mělo něco stát…
To je na rodičovství nejtěžší.
Určitě.
I když víš, že bys pro ně umřela,
nemůžeš je ochránit přede všemi a přede vším.
Proboha.
- Promiňte. - Ano, slečno?
Nevíte, kde bych koupila jízdenku do Cross Creeku?
Ráda bych odjela zítra.
Sally Ann tam pluje každý týden.
- Zeptejte se kapitána Freemana. - Děkuji.
Brianno.
Jsi to ty.
Díky Bohu.
- Našel jsem tě. - Ahoj.
Panebože. Co tady děláš?
Hledám tě.
S nemalým rizikem ohrožení zdraví a života, musím říct.
Neměl jsi sem jezdit.
To nebylo v plánu.
Bezhlavému skoku do neznáma říkáš plán?
Ne, řekla bych ti to. Já jen…
Nevěděla jsem, jak na tom od posledně jsme.
Jak to myslíš, jak na tom jsme?
Nevíš, co k tobě cítím?
Pojďme ven.
Počkej. Jak jsi vůbec věděl, kde jsem?
Mluvil jsem s Gayle. Řekla mi, že navštívíš mámu.
Hledal jsem tě v Inverness.
- Četl jsi můj dopis? - No jistě že četl!
A to bylo celé? Dopis? Mohla jsi mi zavolat.
Chtěla jsem. Ale nevěděla jsem, jak ti říct, že tě miluju.
A že když ti prozradím svůj plán,
budeš mi bránit.
Takže mě miluješ?
Pojď se mnou.
Zavři dveře.
Počkej. Přestaň.
- Co je? - Přestaň.
Jsi si jistý?
Nevíš, jak moc tě chci?
Ale…
Nejsme zasnoubení.
Zdálo se, že je to pro tebe důležité.
- Na festivalu jsi řekl… - Řekl jsem…
Že tě chci se vším, nebo vůbec.
Změnil jsi názor?
Ne.
V tom případě…
Měj všechno.
Vezmeš si mě?
Jak bych mohla odmítnout muže, který mě sledoval 200 let zpátky?
Nemám prsten.
Pořád mám tvůj náramek.
S tímhle drahokamem jsi prošla přes kameny.
Mám nápad. Víš, co je manželství na zkoušku?
To je
takové dočasné manželství.
Na Vysočině,
kde to lidé mají daleko k nejbližšímu knězi,
si muž a žena mohou být zaslíbeni na rok a den.
- Na konci té doby… - Souhlasím.
Vážně?
Ano.
Jsem rád, že jste přijeli, pane a paní Fraserovi.
Ta hra prý je naprosto výjimečná.
Napsal ji Wilmingtonův vlastní syn.
Fanningu!
Pojďte sem.
Představím vás příteli.
Pane Fanningu, to je pan James Fraser z Fraserova hřebenu.
Pan Edmund Fanning, přítel a kolega.
Těší mě, pane. Moje žena, Claire Fraserová.
Fanning zasedá ve Shromáždění a je můj správce listin.
Je to také velitel milice v Orange County
a soudce vrchního soudu v Salisbury, vašem okrese.
Muž, který zastane spoustu funkcí.
Jeho Excelence o vás mluví s uznáním, pane Frasere,
zvlášť s ohledem na současné potíže v západních okresech.
Regulátoři?
Takové označení si ti vzbouřenci nezaslouží.
Styděl bych se prohlásit kohokoli, vyjma našeho Pána,
„regulátorem“ všech věcí.
Máte bolesti, pane Fanningu?
Obávám se, že jsem se zranil, když jsem se postavil davu,
jenž se v květnu shromáždil v Hillsborough.
Myslí to doslova.
Jsem terčem posměchu.
Ve snaze upokojit povstalce
jsem přinesl rum k řece, kde tábořili,
abych jim rozmluvil to nezákonné chování.
Ušlechtilý čin, který zachránil životy mnoha lidí.
Když jsem se otočil k odchodu, bota mi uvízla v blátě
a musel jsem se zranit.
Udělal se mi podivný výčnělek.
I nejmenší pohyb mi teď působí záchvaty bolesti.
Lékař mě ujišťuje, že to časem přejde.
Nepřejde, pokud tuším správnou diagnózu.
Kdybych vás mohla vyšetřit, věděla bych to jistě.
Žena je léčitelka, pane Fanningu.
Spolehněme se na lékaře pana Fanninga, ano?
Pokud se bolest zhorší, měl byste jít za chirurgem.
Pane Frasere, dovolte mi vás představit svým známým.
Manželka představí vaši ženu dámám.
Prosím.
Společnost manželek.
Vskutku.
Ale nebojte se, pomohu vám těmi vodami proplout.
Tamhle.
Helena měla tvář, kvůli níž vyplulo tisíc lodí.
Tady je dáma, která by je mohla naložit tabákem, kdyby chtěla.
Bohatá na duchu i na majetku.
- Její manžel taky zaujal pozornost davu. - To je plukovník Washington.
- Kdo prosím? - Plukovník George Washington.
Je to bývalý voják u virginského pluku.
Moc ráda bych je oba poznala.
Pan a paní Fraserovi se nedávno usadili na vlastním pozemku,
mají 10 000 akrů v horách Blue Ridge.
- Tu parcelu loni obhlédl pan Washington. - Vzpomínám si.
Velkolepá část divočiny.
Ano, dobrá země, kterou nám Jeho Excelence tak velkoryse nabídla.
Je to dosud bezprecedentní velkorysost.
Deset tisíc akrů.
- Guvernér vás má v oblibě. - Samozřejmě.
Pan Fraser je věrný muž. Bývalý voják.
- Aha. Byl jste s námi proti Francouzům? - Ne.
Ale slyšel jsem o činech vašeho muže.
Já jsem bojoval u Cullodenu v šestačtyřicátém.
Na tu bitvu si nevzpomínám.
Vyrůstal jsem ve Virginii.
Kácel jste třešně.
Jako každý mladý chlapec.
Řečnický obrat.
Dámy a pánové, hra za chvíli začíná.
Pojďme se posadit.
George Washington.
Bude možná nejslavnějším Američanem, co kdy žil.
Čím si získá takovou slávu?
Je to muž, který vyhraje válku proti Britům
a stane se prvním vůdcem této země.
Ale nebude král.
Bude se mu říkat „prezident“, lidi si ho budou volit.
Kdyby tu byla Brianna,
měla by na něj stovky otázek.
Já… myslím, že bychom měli pokleknout.
Já, Roger Jeremiah,
si tě beru,
Brianno Ellen,
za svou právoplatnou manželku.
Obdařím tě svými statky,
svým tělem tě budu uctívat,
v nemoci i ve zdraví,
v bohatství i v chudobě,
dokud nás smrt nerozdělí. K tomu se slavnostně zavazuji.
Já, Brianna Ellen,
si tě beru, Rogere Jeremiahu,
za svého právoplatného manžela.
Obdařím tě svými statky, i když jich moc není.
Svým tělem tě budu uctívat,
v nemoci i ve zdraví,
v bohatství i chudobě,
dokud nás smrt nerozdělí.
- Slib. - Jasně.
K tomu se slavnostně zavazuji.
Z pravomoci mně svěřené
touto neobvyklou skotskou tradicí
- nás… - nás nyní prohlašuji
- mužem a ženou. - mužem a ženou.
Už se má paní vrátila?
Ne, pořád je pryč s tím mužem.
S tím mužem zhýralých mravů?
Regulátoři mě chtějí připravit o domov.
Odmítli se svými daněmi podílet na stavbě mého paláce.
Mí muži jim také sehrají představení.
Prosím?
„Celý svět je jeviště
a všichni lidé na něm jenom herci.
Mají své příchody a odchody.“
Shakespeare. Ten nikdy nevyjde z módy.
Ano.
Ale toho dnes neuvidíme, Vaše Excelence.
To sice ne,
ale jsme v divadle Jeho Veličenstva krále v celé jeho slávě,
jež bylo postaveno z daní.
Což ti povstalci nikdy nepochopí.
Památná noc.
Jak s tím souvisí vaši muži?
- S povstalci? - Ano.
Mám v jejich táboře špiona.
Chtějí vykrást kočár,
který převáží daně do pokladny v New Bernu,
dnes večer, až vyjede z Wilmingtonu.
Jsou tady, pánové,
táboří na cestě do New Bernu.
A mí červenokabátníci je zatknou.
Víte, co je to za lidi?
Ano.
Je s nimi i jejich vůdce Murtagh Fitzgibbons.
Kdybyste chtěl, mohl bych odjet za vašimi muži.
Vážím si vaší nabídky, ale mám to pevně v ruce.
- Dobře se bavte. - Ano.
Přichází…
Máš tak hebkou kůži.
Jsi ta nejkrásnější žena, jakou jsem kdy viděl.
Tohle jsem chtěla tak dlouho.
Jestli si tě vezmu, bude to navždy.
Ano.
Ano, prosím.
Cítíš mé srdce?
Řekni, jestli se zastaví.
- Co je? - Jen…
Chci tuhle chvíli pozdržet.
Už dlouho si říkám,
jakou barvu máš tam dole.
Je…
Přesvědčím se sám.
A jak se jmenuje?
- Nádherné kostýmy. - Nápodobně, pane.
Okolní vzduch a znavené vlídné nebe s neustálým křikem.
Vy neustále křičíte.
Vardanés zní stejně harmonicky
a také vydává opakované hlasité výkřiky hlučné radosti.
- Dokáže zrušit pravidlo chaosu přírody? - Nevím.
Může zbavit lidstvo světla a dne
a vychýlit roční období z jejich určeného směru?
- Toť poezie. - Jaká poezie?
Řekni, může to všechno udělat a být bůh?
Trpělivost, chlapci.
Můžu se na něco zeptat?
Na cokoli.
Bylo to v pořádku? Udělala jsem to správně?
Bože…
- Takže to bylo správně. - Kristepane, ano.
Jak si můžeš myslet něco jiného?
Nic jsi neříkal.
Ležel jsi tu, jako by tě někdo praštil po hlavě.
Myslela jsem, že jsi zklamaný.
Ne! Ne.
Bože, ne.
Když se chlap chová, jako by mu vyndali páteř,
svědčí to o jeho uspokojení.
- Můžu se já na něco zeptat? - Samozřejmě…
manželi.
Bolelo to? Poprvé?
Ano.
Ale líbilo se mi to.
Když jsem si představoval naši svatební noc,
viděl jsem čisté povlečení, šampaňské…
postel.
To všechno mám.
Tohle ne.
Nikdy jsem nebyla tak šťastná.
Bree.
Čeho se odvažuje on, a Vardanés ne?
Nehanbi se, ušlechtilý princi.
Slitujte se.
Hlasitě opěvuji Vardanovy zásluhy.
Bratře, moje duše ho nesnese,
je zhoubou všech mých nadějí na velkolepost.
Nemotorné verše.
Nemají rým.
Jako slunce vládne dni,
a jako bledá královna noci
se mé slabé paprsky ztrácejí, když se objeví.
A to proto, že přišel na svět měsíc či dva přede mnou.
Jaký je v tom rozdíl?
Bože, odpusťte mi.
Potřebujeme lékaře!
Plukovníku, pomozte mi.
Omlouvám se, dámy a pánové.
Je mi líto, herci. Pán má bolesti.
Pán umírá! Je tu nějaký chirurg?
- Tady. - Moje žena je chirurg.
Léčitelka. Byliny, lektvary, tohle je jiné!
- Odneste ho do haly a položte na záda. - Ano, paní.
- Hned! - Promiňte.
Co se to tady děje?
Nezabil jsem ho?
Jestli tuším správně diagnózu, operace mu zachrání život.
Guvernér Tryon dnes ve Wilmingtonu zatkne skupinu regulátorů.
- Je tam Murtagh. - Zač je zatkne?
Loupež. Za to je provaz.
Musím je varovat, ale ať mě Tryon nevidí.
- Zaměstnáš ho? - Získám ti čas, ale buď opatrný.
Tříselná kýla.
Jeho střeva se pohnula, mohl být přerušen tok krve.
Musím okamžitě operovat.
Vy běžte do zákulisí a sežeňte mi jehlu a nit.
A vy, pane, jděte vedle a přineste mi malý ostrý nůž,
alkohol a prostěradla. Hodně prostěradel.
Frohocku, sežeňte chirurga.
Já jsem chirurg. A nemůžeme čekat.
Laskavě mi asistujte.
Neměli bychom mít větší soukromí?
Odnesme ho do hotelu.
Pokud okamžitě nezačnu, ten muž zemře.
Pane Fanningu, pořádně se napijte,
snad upadnete do bezvědomí.
Jak je pacientovi?
Má žena ho zkusí zachránit.
- Je velmi šikovná. - Výborně.
- Odjíždíte? - Ano.
Bylo to žalostné představení.
Také odjíždíte?
Musím ženě přivézt chirurgické nástroje z našeho domu.
Svezete se s námi?
Ano.
Tady, paní. Nesu i tohle.
Děkuji. Položte to.
Ne, víc rumu nepotřebujeme. Už působí.
- Je tak bledý. - Má smrt na jazyku.
Kde je ta jehla a nit?
Děkuji.
Co to děláte?
Čistím místo, kde udělám řez.
Chci čtyři muže, aby mu drželi ruce a nohy,
aby se nehýbal.
Rum na vše nestačí.
Nejspíš bude omdlévat bolestí.
Bez vaší pomoci to nedokážu.
Prosím.
Jste jeho kolega, Vaše Excelence.
Když se probere, uvidí přátelskou tvář a uklidní se.
Máte kapesník?
Ano.
Jestli se probere, ať do něj kouše.
Stát.
Odtud si půjčím koně.
Děkuji za pomoc vojákovi.
Je tu válka, o které nevím?
Ano, je, pane.
Držte ho pevně.
Tak.
Buďte klidný, pane Fanningu.
Mluvte na něj, guvernére. Ať nemyslí na bolest.
Ležte klidně, Fanningu, a až bude po všem,
sáhnu do pokladny a postavím vám dům
s nejkrásnější cihlovou fasádou, jakou jste kdy viděl.
Nedobytný jako pevnost,
- kam vzbouřenci neproniknou. - Držte ho.
- Výborně, guvernére. - To bylo celkem vzrušující.
On…
Nevzpomene si, co jsem řekl?
Uhněte. Pusťte mě.
Co to provádíte?
Začala jsem zavírat operační ránu.
Vykuchala jste ho, madam.
Stačilo trochu tabákového kouře do rekta.
Už vás nepotřebujeme. Ta dáma ví, co dělá.
Stůjte! Zastavte.
Teď si vezmeme zpět naše peníze.
Hotovo, madam?
Děkuji vám, pánové.
Odvezu ho domů.
Asi jste mu zachránila život.
Teď vidím, proč se váš muž bez vás neobejde.
Stihl jsi to na poslední chvíli.
Snad si toho nevšiml.
Stihl jsi varovat Murtagha?
To doufám.
Dobrý večer.
Venku je zima.
To jsem já, Fergus.
Guvernér ví o vašem plánu a chce vás zatknout.
Fergusi?
Jsi to ty?
Posílá mě milord. Nesmíte přepadnout vůz.
Přejete si?
Promiňte, pane.
Vypili jsme jednu dvě lahvinky.
Povíte nám, jestli je tohle cesta do Wilmingtonu?
Ano, to je.
Měli byste vyrazit. Na těchto cestách není v noci bezpečno.
Přesně to uděláme.
Šťastnou cestu, pane. Díky.
Děkujeme. Tak jdeme.
Tudy.
Dobrou noc.
Byli jsme prozrazeni.
Pojďme odsud.
Máte mezi sebou zvěda.
Asi máš pravdu.
Proč se můj kmotřenec nemohl obtěžovat osobně?
Je v divadle.
V divadle?
Taky dobře.
Nevidím nikoho tak rád jako tebe.
Musíme najít drahokamy na cestu zpátky,
až pomůžeme vašim.
Jo.
Je tak frustrující, že nevíme přesné datum požáru.
Vím, že mám čas, ale nevím kolik.
Toho tiskaře bych zabila.
Když jsem ho potkal, chtěl jsem mu to říct.
Koho?
Toho tiskaře, co rozmazal datum.
Jak jsi to věděl?
O tom nekrologu jsem ti řekla dnes.
Jak jsi mohl vědět o rozmazaném datu a tiskaři?
Pokud ovšem…
už jsi to nevěděl předtím.
Nezlob se,
ale já to věděl. Našel jsem ten nekrolog.
Po mém odchodu?
Ne. Předtím.
- A neřekl jsi mi to? - Málem ano.
Ale…
Byla jsi tak šťastná, že se rodiče našli.
Nechtěl jsem ti působit bolest.
Zjistil jsi, že matka zemřela, a nechtěl jsi mi to říct?
Nejdřív ano.
Chtěl jsem ti to říct. Brianno.
Nechtěl jsem ti zlomit srdce.
- I Fiona s tím souhlasila. - Fiona?
Mluvil jsi o tom s Fionou?
O mé matce a cestách v čase?
Tak jsem našel nekrolog.
Fiona ho měla, tedy její babička.
Svolávala tanečnice na Craigh na Dun.
Fiona o cestování v čase ví,
a uznala, že když ti řeknu o ohni, bude to spíš ke škodě.
Tak ona to uznala?
S ní ses o tom radil, a se mnou ne?
A pak jste rozhodli,
že nemám vědět, že moje matka zemřela?
Byla už mrtvá.
Věděla jsi, že je mrtvá. Je mrtvá už 200 let.
Cos mohla dělat?
Tohle.
Mohla jsem udělat tohle.
Ale to tys nechtěl.
Brianno, máme tento dar,
ale nemůžeme rozhodovat, kdo bude žít a kdo zemře,
ani zachránit naše milované.
To jsem měla rozhodnout já.
To bych ti nikdy neudělala, Rogere.
Jak jsi mi mohl odepřít tu volbu?
Nechtěl jsem ti zlomit srdce!
Chtěl jsi, abych byla šťastná a vzala si tě.
Ano! Ano.
Promiň, že jsem tě chtěl za ženu.
Což teď mimochodem jsi, tak bys mě měla začít poslouchat.
Cože?
Jsem tvá žena, takže musím dělat, co řekneš?
Takhle to bude?
Budeš za mě rozhodovat,
abych si nenamáhala hlavinku?
Překrucuješ má slova.
Málem jsem cestou sem zemřel!
Já se tě o to neprosila.
To je pravda. Beze slova jsi odešla,
jen napsala dopis, který jsem měl dostat za rok,
až bys byla mrtvá nebo uvězněná v čase.
- Možná bych se měl vrátit. - Možná ano.
To chceš?
Abych se vrátil do naší doby?
My si tady s Lizzie umíme poradit.
Brianno...
Vím o posledních slovech s otcem,
a jak si vyčítáš, že jsi ho opustila…
Opovaž se do toho zatahovat tátu.
Tohle je stejné. Copak to nevidíš?
Když je to důležité, tak mě odstrčíš.
Jdi někam! Byla jsem ještě holka.
Víš co? Pořád jsi.
Chováš se jako dítě.
Možná to byla chyba.
Fajn. Jestli si to opravdu myslíš, tak bys měl jít.
Řekni mi to upřímně,
protože jestli to vážně chceš,
tak půjdu.
Nikdo ti nebrání.
Povstalci museli vědět o mém plánu.
- Někdo je upozornil? - Očividně.
Věděli jste to vy, taky Fanning a plukovník Washington, ale…
všichni jste byli se mnou.
Ne. On z divadla odešel.
- Kdo? - Plukovník Washington, Vaše Excelence.
Brali si s ženou kabáty, když jsem běžel pro chirurga.
- Oba dva? - Ano.
Odešli spolu.
Nevěř tomu, kdo je z Virginie.
Washingtonův den přijde.
Ztratil jsi odvahu?
Prohrál jsem 20 šilinků, ale pořád mám svou duši.
Duše je tady vzácné zboží.
Co takhle něco s větší pozemskou hodnotou?
Budeš potřebovat hodně štěstí, Bonnete.
Ano, to budu.
Foukni na něj, kočičko.
Třeba mi přineseš štěstí.
Kde jste ho vzal?
Proč se ptáš?
- Takový měla moje matka. - Opravdu?
Je naživu?
Je smůla nosit šperky mrtvých.
Nemůžu říct, že bych si toho nevšiml,
ale tvá mamá byla živá a zdravá, když jsem odcházel.
Kde je?
To bohužel nevím.
Už je to nějaký čas, co jsme se potkali, a bylo to příjemné.
Chceš-li jí ho vrátit,
možná se dohodneme.
Pokládám.
- Prodáte mi ho? - No tak.
Na veřejnosti nesmlouvám.
Okoukali by moje triky.
Kolik za něj chcete?
Peněz mám dost.
Můžeš si ho zasloužit.
Nepochopil jste mě.
Tys nepochopila mě.
Ne! Prosím, nechte mě jít.
- Tak ty si chceš hrát? - Ne!
Pomoc!
Pomozte, prosím!
- Dva páry. - Pokládám.
Pusťte mě!
Královna přebíjí.
Pomozte mi někdo!
Prosím, pomozte mi někdo!
Pár.
Končím.
Už jsem měl živější holky.
Víš…
myslel jsem, že budeš panna…
ale nebylo to poprvé, co?
Na něco jsi zapomněla, ne?
Za potěšení platím.
Na piráta jsem čestný muž.
Jestli najdeš svou matku,
pozdravuj ji ode mě.