Aiemmin... - Minua sanotaan noidaksi. - Oletko sinä?
Pystyn ehkä pelastamaan pojan. - Haistan sinusta hornan huurut.
Jamie on rakkaudettoman liiton vanki -
ja joutuu petiin kylmän englantilaisakan kanssa.
Minulla on rakastaja. - Joku tuttuni?
Douglas MacKenzie. - Geillis kantaa lastani.
Sinä lähdet linnasta. - Karkotatko minut?
Jamien kanssa.
Pysy kaukana Geillisistä. Arthurin kuoltua hänellä ei ole suojelijaa.
Rouva, teille tuli kylästä kirje.
Geillis, pidätän sinut noituudesta. - Miksi?
Kas, se toinenkin noita. - Mitä minä muka tein?
Kuulet sitten oikeudenkäynnissä.
Tää laulu on tyttösen kadonnehen,
mä voisinko olla hän?
Iloiten päivänä aurinkoisna
astui hän purtehen.
Tuulet puhureineen, saaret ja veet,
sade, paiste vuoriston.
Mun hyvyyteni ja kauneuteni,
kaikki tuo poissa on.
Tää laulu on tyttösen kadonnehen,
mä voisinko olla hän?
Iloiten päivänä aurinkoisna
astui hän purtehen...
Missä pirussa me olemme?
Kuulit varmasti, että nimismies sanoi tätä varkaiden kuopaksi.
Onko täällä muita?
Monen sortin syöpäläisiä ja koiran kokoisia rottia.
Voit syyttää tästä vain itseäsi. - Syytätkö sinä minua?
Minä neuvoin sinua pakenemaan. - Juuri kun nimismiehet tulivat.
Ehkä sinä usutit ne kimppuuni. - Se oli Laoghaire.
Hän lähetti sen kirjeen ja seisoi katsomassa, kun meidät vietiin.
Minä pidin sinun salaisuutesi. Olisit sinäkin pitänyt minun.
Jamie kertoi, missä päin metsää sinä olet.
Jos et halunnut lietsoa huhuja, -
sinun ei olisi pitänyt kuuluttaa, että tanssit alasti kuutamolla.
Pidätkö sinä minua noitana? - En tietenkään.
Et välttämättä tappanut Dougalin vaimoa, mutta Arthurin varmasti.
Etkä noituudella, vaan vanhanaikaisella myrkyllä.
Olenko muka väärässä?
Aloitin valkealla arsenikilla muutama kuukausi sitten.
Arvelin, että se tappaa Arthurin ennen kuin lapsi alkaa näkyä.
Ja sitten olisit vapaa naimaan Dougalin.
Odotan poikalasta.
Se potkii.
Sapuskaa noidille!
Odota!
Kuuntele! On tapahtunut erehdys. - Jaa on vai?
Olen Claire Fraser Leochin linnasta. Mieheni on linnanherran siskonpoika.
Ja mä olen kuningas Arthur.
Kuningas Arthur oli varmasti komeampi kuin tuo limaska.
Emme ole täällä kauan.
Dougal pelastaa meidät. - Eikä pelasta.
Pelastaa.
Jamie sanoi, että Dougal kertoi Columille sinusta ja vauvasta.
Colum lähetti hänet hautaamaan vaimonsa ja käski pysyä poissa.
Jamie joutui lähtemään mukaan. Geillis, ei meitä kukaan pelasta!
Pannaanko leipä puoliksi?
Ei ole nälkä. Kauanko meitä pidetään täällä?
Oikeudenkäyntiin asti tietenkin. Kuulustelijat kutsutaan sinne.
Käy minun viereeni. Niin on lämpimämpi.
Noidat roviolle, noidat roviolle!
Oikeudenkäynti alkaa.
On kai parempi joutua noitana roviolle kuin paleltua kuoliaaksi.
Väistäkää.
Kiivetkää ylös sieltä.
Käskin kiivetä!
Vauhtia!
Tehkää tietä!
Onko tuo se mikä luulen? - Ei se juhannussalkokaan ole.
Tehkää tietä syytetyille!
Pöytäkirjaan merkittäköön, että Geillis Duncan ja Claire Fraser, -
jotka kumpikin ovat nyt kirkollis- oikeudessa syytettynä noituudesta, -
aiheuttivat Cranesmuirin väelle kipua, kärsimystä ja kuolemaa -
harjoittamalla epäpyhää taikuutta.
Väkijoukossa ei ollut tuttuja kasvoja. Ei ketään Leochin linnan ystävistäni.
Tiesin noitaoikeudenkäynneistä sen, että syytetyt harvoin vapautettiin.
Tehkää tietä! Vaadin saada osallistua oikeudenkäyntiin.
Ja kukahan te olette? - Edward Gowan, -
lakimies ja entinen kuninkaan sinetinhaltija Edinburghista.
Antakaa hänen tulla.
Ja mikä teidät oikeuteen toi?
Herrat, ylähuone kumosi vuoden 1563 noituuslain vuonna 1735.
Niinpä minä pidän tätä koko oikeudenkäyntiä laittomana.
Tämä on kirkkohallinnon alainen noitaoikeudenkäynti.
Viskasimme suureksi ilokseni Britannian lait romukoppaan, -
mutta ette varmasti halua tehdä samaa Skotlannin lakiperinteelle.
Olemmehan Skotlannissa? - Herra Gowan, kukaan ei yritä kiistää sitä.
Täällä Skotlannissa noidalla on oikeus puolustusasianajajaan.
Vanhan, iloisen Englannin noidilla ei ole samaa etua.
Siksi tarjoankin nyt syytetyille palveluksiani.
Olkoon menneeksi. Ottakaa paikkanne.
Oikeus kutsuu ensimmäisen todistajan. - Jeanie Hume!
Herra tuomari, olin Duncanien taloudenhoitaja liki viisi vuotta.
Näittekö sinä aikana mitään outoa tai sopimatonta?
Moni nainen tuli ovesta pyytämään lemmenamuletteja ja talismaaneja.
Rouva Duncan antoi niitä mielellään.
Toimiko rouva Fraser ikinä yksissä tuumin rouva Duncanin kanssa?
Monestikin. He keräsivät yhdessä yrttejä.
Ja valmistivat taikajuomia. Herra Duncan-parka ei tiennyt mitään.
Jeanie lateli syytöksiä innokkaana.
Hän kokosi langettavaa aineistoa melkein tunnin.
Se kiltti ja kultainen mies koki karmean kohtalon.
Rouva lauloi monesti käytävällä miehensä nukkuessa huoneessaan.
Millaisia lauluja? - Pahantahtoisia loitsuja.
Kissatkin pakenivat talosta. Eläimet vaistoavat sellaisen.
Ne vainuavat pahuuden. - Onko seuraava todistaja kissa?
Herra Gowan! - Rouva Hume, eikö olekin niin, -
ettette viihtynyt työssä Duncanien taloudessa? - Kyllä minä viihdyin.
Niin hyvin, että haitte paikkaa Leochin linnasta, -
koska olitte mielestänne alipalkattu ja -arvostettu.
Puhuitte herrasta "piereskelevänä vanhana inhotuksena" -
ja vaimosta "hepsankeikkana". - En muista sanoneeni noin.
Todistajan syytökset ovat vain tyytymättömän palvelijan marinaa.
Rouva Hume, käykää istumaan!
Kutsutaan seuraava todistaja, Robena Donaldson.
Me saatiin mieheni kanssa sairasteleva lapsi.
Se syntyi terveenä, mutta muuttui heikoksi.
Tiesimme lapsen haltijoiden vaihdokkaaksi.
Panimme lapsen haltijakukkulan puunhaaraan -
ja pidimme vahtia koko yön, -
jotta me saataisiin haltijoiden palauttama oma lapsemme.
Juuri ennen aamunkoittoa me nähtiin tuo nainen.
Hän otti lapsen inhaan syleilyynsä -
ja mutisi sille outoja loitsuja.
Kun aurinko nousi, menin mieheni kanssa katsomaan.
Löysimme vaihdokaslapsen haltijakukkulalta kuolleena.
Omasta lapsestamme me ei nähty jälkeäkään.
Tuomarit, tuo nainen teki pahoin, tunnen sen luissani!
Olin kukkulalla vain auttaakseni lastanne!
Myönnätte siis. - Noita!
Olen parantaja, enkä voinut hylätä kuolevaa lasta. Yritin pelastaa sen!
Hys! Älä enää myönnä mitään, vaan anna minun tehdä työni.
Pahoittelen sydämestäni rakkaan lapsenne kuolemaa.
Kysyn kuitenkin, että jos olitte paikalla, -
miksi ette estänyt tuota naista puuttumasta haltijoiden asioihin?
Mua pelotti.
Eikö teidän pelkonne ja vaikenemisemme ollut syy siihen, -
että tuo nainen pääsi saastuttamaan lapsen, -
jolloin haltijat eivät enää voineet vaihtaa lapsia?
Voitte sentään lohduttautua sillä, että vaihdokaslapsi kuoli -
ja oma lapsenne on terve ja saa haltijoiden luona ikuisen elämän.
Ehkä tuo nainen ansaitsee kiitoksen, eikä syytöksiä.
Todistaja saa mennä.
Nedin taito kääntää syytökset päälaelleen vaikutti lupaavalta, -
mutta katsoessani salin väkeä minä ihmettelin, -
miksi he niin kovin halusivat meidät roviolle.
Todisteista riippumatta väki halusi vain yhtä lopputulosta.
Kutsutaan seuraava todistaja, Alastair Duffie.
Onko teillä esittää syytös jompaakumpaa naista vastaan?
Geillis Duncania vastaan, herra tuomari.
Näin omin silmin hänen seisovan muurinharjalla ukkosmyrskyssä.
Hän kutsui salaman käden heilautuksella.
Ukkonen jyrisi kun hän nauroi!
Hänen silmänsä hohtivat punaisina kuin liekit.
Niiden katse olisi varastanut mieheltä sielun.
Sitten tuuli yltyi, Geillisin viitta levähti auki -
ja hän hypähti ilmaan ja lensi kuin iso siivekäs lintu.
Roviolle vaan!
Noita!
Naurettavia väitteitä! - Syytetty vaietkoon.
Tämä oikeuskäsittely jatkuu huomisaamuna.
Ned! - Vaara on suuri.
Onko meillä toivoa? - Tämänpäiväisen perusteella kyllä.
Lähettikö Colum sinut avukseni? - Ei. Hän ei katsoisi tuloani hyvällä.
Oliko hän järjestämässä pidätystäni? Ned!
Ota taskumatti viskiä. Se lämmittää sinua yöllä.
Anna minulle naukku.
Erikoinen tapaus se Ned Gowan.
Hän vaikuttaa toiveikkaalta. - Et taida vieläkään ymmärtää.
Meidät aiotaan tappaa.
Claire, juo tänä iltana, -
sillä huomenna tuhkamme levitetään tuulen vietäväksi.
Kerrohan. Houkuttiko sinua Dougal itse, vai hänen asemansa ja rahansa?
Ei, rahaa minulla oli paljon. Tiesin, missä Arthur piti arkiston avainta.
Hänen nimikirjoituksensa oli helppo väärentää.
Siirsin kahdessa vuodessa itselleni melkein tuhat puntaa.
Miksi varastit Arthurilta rahaa?
Skotlannin hyväksi. - Mitä sinä sillä tarkoitat?
Haaveilen siitä, että Kaunis Kaarle ja Stuart nousee taas kuninkaaksi.
Olet niitä pahuksen jakobiittejä!
Politiikka siis saattoi sinut ja Dougalin yhteen. - Niin.
Hän on ainoa tapaamani mies, josta saisin vertaiseni puolison.
Tiedät varmaan, ettei Douglas kuulu miehistä uskollisimpiin.
Luuletko, että piittaan moisesta? Hänellä on silmää tytöille.
Colum taistelee MacKenziein puolesta.
Dougal taistelee kaikkien klaanien ja koko Skotlannin puolesta.
Hän on leijona mieheksi. - Jestas, sinä oikeasti rakastat sitä roistoa.
Nuo olivat sinun sanojasi.
Colum siis määräsi hänet pois. Ja niin hän lähti.
Geillis, olen pahoillani. - Älä. Varokin.
Tiedän auttaneeni kapinaa.
Miten tutkinnassa käykin, tekisin yhä kaiken samoin.
"Kadun vain sitä, että voin kuolla isänmaani puolesta vain kerran."
Hyvin sanottu. - Eikö vain?
Entä sinä? Rakastatko miestäsi? Omaa punatukkaista Jamietasi.
Hänen nimeään sinä hoet nukkuessasi.
Jos todella olet noita, nyt olisi aika käyttää taikavoimia.
Samat sanat sinulle, ystäväni.
Kottarainen.
Sen erottaa heti tavallisemmista linnuista.
Sen värit ovat kirkkaat. - Varikselta se minusta näyttää.
Kun olin pikkutyttö, tapasimme käydä marraskuussa Brightonissa.
Kottaraisia kokoontui sinne tuhansittain valtavaksi parveksi.
Ne tanssivat muodostelmassa.
Kottaraiset lensivät ympäriinsä pilvenä, -
kaarrellen täysin synkronissa.
Mikä kottaraiset saa tekemään niin?
Ne suojelevat toisiaan haukoilta. Lukumäärä tuo turvaa.
Me kaksi emme ole parvi, -
vaikka minä todistajien mukaan olen lentänyt.
Nouskaa. Nyt mennään.
Siirtykää sivuun!
Tyttö, ojenna käsi.
Leochin linnasta, Laoghaire MacKenzie.
Ei hän tutustuessamme ollut rouva Fraser, vaan Beauchamp.
Jatkakaa.
Pyysin häneltä taikajuomaa.
Jotta Jamie Fraserin sydän avautuisi omalleni.
Anteeksi. Tekee kipeää puhua asiasta.
Jamien oli tarkoitus ottaa vaimoksi minut.
Tuo nainen joikin taikajuoman itse.
Sekoititteko sellaisen taikajuoman? - Ei se ollut mikään taikajuoma.
Yritin vain auttaa tyttöä.
Hän noitui Jamien ja varasti hänet minulta.
Pötyä, en noitunut ketään. - Vaiti!
Tyttö on selvästi mustasukkainen ja potee sydänsurua. - Niin.
Sydämeni murtui.
Kun otin asian puheeksi, rouva Fraser löi minua.
Löittekö todella tuota naista? - Hän pani kirouksen kalun sänkyni alle.
Ja yritti sitten vietellä aviomieheni! - Jamie oli elämäni rakkaus.
Olen täällä vain tuon tytön takia.
Hän tekaisi kutsun rouva Duncanin nimissä tietäen, -
että nimismiehet olivat tulossa.
Krokotiilinkyyneleet ovat vain lisätodiste pahoista aikeista.
Suu poikki, rouva Fraser! Nolaatte vain itsenne.
Kutsutaan seuraava todistaja.
Kunnianarvoisa Isä Bain.
Hyvä Cranesmuirin väki, -
kun näin Claire Fraserin ensi kertaa minä tiesin, -
että otitte keskuuteenne oikean Babylonin huoran.
Hän houkutteli teidät pois hurskauden tieltä -
viettelevällä, iljettävällä synnillisyydellään!
Käydäänkö täällä oikeutta vai saarnataanko?
Lankesin polvilleni -
ja rukoilin, että Jumala kiroaisi hänet -
ja rankaisisi hänen ruumistaan ja sieluaan!
Jumala vastasi rukouksiini!
Hän sanoi minulle:
"Poikani, sinä erehdyit pahoin."
Kun Saatana kaappasi nuoren Tammas Baxterin, -
annoin pojalle viimeisen voitelun ja luovuin toivosta.
Turhamaisuuden ja ylimielisyyden sokaisemana -
minä nuhtelin Claire Fraseria ankarasti.
Hän kuitenkin havaitsi, että poika oli sairastunut myrkkykasvista.
Hän teki sen, mihin minä en pystynyt.
Hän pelasti pojan hengen.
Seurakunta, kuulkaa minun rippini.
Minä petin Tammas Baxterin, -
minä petin teidät -
ja minä petin Jumalan.
En enää kelpaa palvelemaan tämän seurakunnan hyvää, kunnon väkeä.
Minä rukoilen teitä. Antakaa minun lähteä.
Mikä viheliäinen juoni!
Vain Saatana itse pystyy ajamaan papin tiehensä.
Nainen on noita! - Viekää hänet roviolle!
En ole syyllinen mihinkään!
Rouva Fraser!
Isä, oikeus kieltää teitä lähtemästä tästä seurakunnasta.
Tarkan harkinnan jälkeen... - Arvon tuomarit, pyydän taukoa.
Herra Gowan, oikeus myöntää lyhyen tauon.
Suokaa näille naisille edes hetken rauha.
Ilmapiiri kääntyi, eikä muutu enää muuksi. - Minkä neuvon siis annat?
Pelastetaan toinen teistä.
Kumpikaan meistä ei ole noita. - Ihmiset luulevat teistä muuta.
Sinua pidettiin noitana kauan ennen kuin Clairen tuloa.
Olet harjoittanut hämärää toimintaasi vuosia.
Sinun ja rovion välissä seisoi vain miesvainajasi.
Oletko asianajaja vai tuomari? - Rouva, yritin parhaani, -
mutta teitä ei voi pelastaa. - Ned, mitä sinä tarkoitat?
Jos sanot, että Geillis Duncan noitui sinut ja kiellät hänet... - Kiellän?
Hän narrasi sinua ja kietoi sinut pahuuden verkkoonsa.
Entä jos kieltäydyn moisesta? - Joudutte kumpikin roviolle.
Annan teille hetken aikaa miettiä, mutta kiirehtikää. Oikeus odottaa.
Tämä menee liian pitkälle.
Odota. Täytyy olla toinen keino. - Miksi sinä olet täällä?
Mitä tarkoitat? Minut pidätettiin. - Miksi olet täällä Skotlannissa?
Tulin Oxfordshirestä. - Ei, olet valehdellut.
Dougal tiesi sen, Colum samoin. Siksi hän ei auta. - Pötypuhetta.
Ei enää valheita! Jos minä kuolen, jos minä joudun noitana roviolle, -
haluan kuolla jonkin puolesta. Kerro siis minulle totuus.
Miksi sinä olet Skotlannissa? - Tuomarit alkavat hermostua.
Vielä hetki. Hetki!
Geillis, vannon, että se oli vahinko.
Tulolleni ei ollut syytä. Siirryin tänne vahingossa.
Et siis halua muuttaa asioita, tai tehdä mitään muutakaan?
Haluan vain palata kotiin. En tiedä, onko se edes mahdollista.
Turhaan. Tein kaiken turhaan.
Geillis... - En voi enää vitkutella. Mitä aiotte tehdä?
Minut kai sitten grillataan, helvetti!
Arvon tuomarit, rouva Fraser haluaisi puhutella oikeutta.
Herra Gowan erehtyy. Minulla ei ole sanottavaa.
Oletko hullu? - Ehkä.
Turvaamme Jumalan sanaan:
"Noidan ei pidä antaa elää."
Julistamme Geillis Duncanin ja Claire Fraserin syyllisiksi -
ja tuomitsemme heidät täten kuolemaan. - Noidat roviolle!
Viekää vangit roviolle.
Se mitä sinä kysyit. - Malttakaa! Ette voi tehdä näin.
Minä kiellän tämän.
On se mahdollista. - Mikä?
1968.
Ned!
Emme ole noitia!
Olette kaikki murhaajia ja Jumala tuomitsee teidät.
Joudutte helvettiin! - Nainen, ette puhuttele oikeutta noin.
Riisukaa ja ruoskikaa! - Ei, päästäkää minut!
Päästäkää, senkin roistot!
Minä tanssin sinun tuhkassasi.
Lyö kovempaa!
Claire! Päästäkää vaimoni.
Herra, ette saa puuttua tämän oikeuden toimintaan.
Vannoin alttarilla Jumalalle, että suojelen tätä naista!
Jos luulette, että teillä on suurempi valta kuin Herralla, -
joudun kertomaan, että olen eri mieltä.
Ensimmäisenä etenevä mies myös kaatuu ensimmäisenä.
Tuo nainen ei ole noita.
Minä olen!
Geillis, älä!
Tunnustan, että surmasin mieheni Arthur Duncanin -
noituuden avulla.
Käytin hyväkseni Claire Fraserin tietämättömyyttä ja noiduin hänet.
Hän ei osallistunut toimiini, eikä tiennyt niistä.
Eikä hän liioin palvele minun Mestariani.
Katsokaa. Minä kannan Saatanan merkkiä!
Kyläläisten pedon merkki -
oli todellisuudessa isorokkorokotuksen arpi.
Silloin minä äkkiä tajusin. Geillis oli tulevaisuudesta, vuodesta 1968.
Pakene. - Claire, mennään!
Minä olen Saatanan lemmitty.
Kannan hänen lastaan.
Geillis!
Olen maannut Saatanan kanssa yön pimeydessä.
Lupasin hänelle sieluni ikiajoiksi.
Vaiti!
Verhotkaa noita jollakin!
Minä synnytän Saatanan lapsen ja hän kiroaa teidät kaikki.
Verhotkaa hänet!
Seis, hän odottaa lasta!
Claire, meidän pitää lähteä heti paikalla.
Sivallukset eivät ulotu syvälle.
En usko, että sinuun jää jälkiä.
Claire, tiedän ettet sinä haluaisi kertoa kaikkea.
Pyydän sinulta kuitenkin yhtä asiaa, rehellisyyttä.
Jos kerrot jotain, olkoon se totuus. Lupaan sinulle saman.
Lupaan olla rehellinen.
Yksi kysymys on tärkeä meidän kummankin turvallisuudelle.
Oletko sinä noita?
Kysytkö tosissasi? - En ole tuuminut käsivartesi arvesta sen kummempaa.
Kunnes tänään näin Geillis Duncanilla samanlaisen.
Geillis sanoi sitä Saatanan merkiksi, joten...
En minä ole noita.
Kuultuasi totuuden minusta saatat kyllä olla eri mieltä.
En ole koskaan sairastanut isorokkoa.
En saa tartuntaa, vaikka huone olisi täynnä isorokkoon kuolevia.
Voin hoitaa sairaita sairastumatta itse.
Tämä on jälki rokotuksesta.
Sinä tai kukaan muukaan täällä ei ole ennen kuullut sitä sanaa, -
mutta se estää minua saamasta isorokkoa.
Tiedän Jack Randallista, koska minulle kerrottiin hänestä.
Tiedän, milloin hän syntyi ja milloin hän kuolee.
Ja kuulin mieheltäni, että hän on Sandringhamin herttuan leivissä.
Tiedän Kaarlesta ja jakobiittien tuhoon tuomitusta hankkeesta.
Tiedän, miten skotlantilaisten käy.
Minä tiedän sen kaiken, koska...
...koska matkasin tänne tulevaisuudesta.
Synnyin 20. lokakuuta vuonna 1918.
Kahdensadan vuoden päässä tästä hetkestä.
Kuulitko, mitä sanoin?
Kuuletko sinä?
Kyllä minä kuulen.
Taidat pitää minua seinähulluna.
En pidä.
Ei, minä uskon sinua, sassenach.
En ymmärtänyt kertomastasi vielä mitään, mutta minä luotan sinuun.
Luotan sanaasi ja sydämeesi.
Luotan siihen, että välillämme vallitsee totuus.
Joten...
...mitä ikinä kerrotkin, minä uskon sinua.
Voitko kertoa minulle lisää?
Olin sotasairaanhoitaja Britannian armeijassa.
Kerroin Jamielle kaiken.
Koko tarina purkautui minusta kuin vesimassat murtuneesta padosta.
Kerro vielä kivikehästä.
Ennen sitä hetkeä en ollut tajunnut, -
miten kovin olin halunnut kertoa kaiken jollekulle.
Jamie ei ymmärtänyt kaikkea, mutta hän kuunteli minua.
Kun menin tapaamaan Horrocksia, jätin sinut aukiolle ja sinä karkasit.
Yritit päästä takaisin. Takaisin kivikehään.
Takaisin... aviomiehesi luo.
Niin.
Ja minä löin sinua siitä hyvästä.
Olen hirvittävän pahoillani. - Älä ole.
Et sinä voinut tietää!
Lepää nyt. Kukaan ei satuta sinua.
Minä olen tässä.
Uskotko sinä todella minua?
Juu, uskon minä, sassenach.
Kaikki olisi ollut helpompaa, jos olisitkin ollut vain noita.
Ratsastimme seuraavat päivät lujaa.
Halusimme jättää linnan ja oikeudenkäynnin kauas taa, -
toivoen välimatkan häivyttävän vastaamatta jääneet kysymykset.
Jamie puhui usein Lallybrochista -
ja kuvaili yhteiselämää, jonka siellä saisimme. Josta hän oli haaveillut.
Yritin kuunnella ja ajatella Lallybrochia kotina.
Yritin kuvitella meille yhteistä elämää, -
mutta tunsin itseni ajopuuksi vellovassa meressä.
Haluan tuntea sinut sisälläni. - Ei.
Ei, minä haluan katsoa sinua.
No, sassenach.
Oletkos sinä valmis palaamaan kotiin?
Olenhan minä.
Katsohan tuonne.
Tätähän sinä halusit.
Tätä sinä koko ajan halusit.
Palata kotiin.
Niin.
Onko tämä se paikka? - On.
Onko tämä se paasi?
On.
No, mitä sinä silloin teit? Viimeksi.
En tehnyt juuri mitään.
Kuulin jyrinää ja sitten minä vain kosketin paatta.
Claire!
Anteeksi. Minä estin sinua.
En olisi saanut.
En vain ollut vielä valmis.
Tiedän.
Ei auta odottaa. Mun täytyy nyt erota susta.
Siksihän tänne tultiin.
Paaden toisella puolella odottaa sinun oma aikasi.
Sulla on siellä koti ja kontu.
Kaikki mihin olet tottunut.
Ja Frank.
Frank.
Tällä puolella sinulle ei ole mitään muuta, -
kuin väkivaltaa ja vaaraa. Menehän nyt.
Odotan leirissä iltaan asti.
Varmistan, että olet turvassa.
Jää hyvästi, sassenach.
Jamie!
Hyvästi.
Jaloillesi, sotilas.
Vie minut kotiin Lallybrochiin.
Suomennos: Mika Metsäpelto Yle