-Dette har hendt... -Jamie sitter i fengsel.
-Han er dømt til henging. -Stopp henrettelsene!
Du skal kapitulere før du dør.
Hvis jeg er heldig finner jeg Jamie før alarmen går.
-La henne gå og ta meg. Jeg lover. -Så jeg må stole på ditt ord?
-Jeg kan ikke forlate deg. -Gjør som jeg sier.
Jeg lot sidedøren til fengselet stå åpen.
Jeg vet hvordan vi kan redde Jamie.
Dette er et mesterverk. Skal vi begynne?
Kongelig honnør. Presenter gevær!
Gud bevare kong George!
På skulder gevær!
Du skylder meg en tjeneste.
Vær så snill.
Tre hurrarop for kong George.
Ta det rolig. Vi skal få deg ut herfra.
-Lever han? -Ja, men du må vente.
I helvete heller. Dere klarte det.
Trommeslagerne laget så mye bråk at de ikke hørte oss før vi var inne.
-Vi må skynde oss. -Herregud.
-Hva har Randall gjort med deg? -Han stinker.
Lavendelolje lindrer smerte.
-Noen har tatt seg av ham. -Kanskje.
Se etter om vi blir forfulgt. Advar oss om vi er det. Vi må sjanse.
Jamie.
Du er i trygghet nå. Jeg lover at jeg skal hjelpe deg.
Slipp henne!
Hva er det med deg? Det er Claire.
-Ikke rør meg. -Hun prøver å hjelpe deg.
-Hva sier han? -Jeg vet ikke hva han mumler om.
Vil dere drikke te også, eller kan vi dra nå?
Dette er fru Claire Fraser.
-Pater gir oss midlertidig ly. -Vi er veldig takknemlige.
-Vi prater siden. -Jeg trenger...
Gutten fortalte hva dere trenger. Det fins der inne.
-Nei! -Jamie.
Ingen fare. Det er mer buljong.
Kroppen hans kan du sikkert plastre, men de andre sårene er det verre med.
Sjelen hans er i opprør.
Om jeg ikke tar meg av hånden blir han en krøpling.
Claire.
Kan du forlate oss?
Bror Paul har rett. Du trenger næring.
Ikke rør meg.
Prat med meg. Hva gjorde Randall mot deg?
For mye, men ikke nok.
-Så du henne forlate fengselet? -Ja.
Vi holder vårt ord. Drikk.
Jeg skal gjøre det mer bekvemt for deg.
Det gjør vondt.
Det er bra nå.
Det verste er over.
Gode Gud. Du er en vakker skapning.
Det er som å kysse et lik.
Jeg vet at du kan bedre.
Mine menn kan hente tilbake Claire. Vi hadde en avtale.
-At jeg ikke skulle gjøre motstand. -Så det er planen din.
Du skal underkaste deg, som Kristus på korset.
Vi skal nå se på det.
Hvordan føles det? Er det godt?
Ikke spill uberørt.
Jeg vil at det skal bli en fin opplevelse for oss begge.
Gjør det du må gjøre.
Sett i gang og få det overstått.
"Det jeg må gjøre."
Tror du ikke at jeg kan kontrollere mørket jeg bebor?
På et eller annet vis skal du reagere.
Skrik.
Skrik!
Hør på henne. Laudanum får deg til å sove gjennom denne vanskelige tiden.
-Whisky duger godt. -Jeg skal korrigere ni bein i hånden.
Randall fikk meg til å krype.
Han fikk meg til å trygle og be.
Før han var ferdig fikk han meg til å ønske at jeg var død.
Men du er ikke død og du skal ikke leve livet som en krøpling.
-La meg gjøre jobben min. -Gjør hva du vil.
-Det spiller ingen rolle for meg. -Jamie.
-Jeg trenger vann og rent tøy. -Jeg skal ha alt klart.
-Tråd? -Jeg har ren tråd.
Skrik!
Under krigen hadde jeg behandlet menn som var i dårligere tilstand.
Deres skader var så grusomme at det ikke går an å forestille seg.
Men ingen av dem var mannen min. Det var en lang, krevende jobb.
Fingre som bare hadde ett brudd var lette å utbedre.
Andre var det ikke.
Langfingeren krevde mye kraft for å få tilbake på sted.
Jamie hadde sagt: "Jeg klarer min egen smerte, men ikke din."
"Det krever mer styrke enn jeg har."
Han hadde rett. Det krevde styrke.
Jeg håpte at vi hadde nok.
Jeg tenkte ikke på noe annet enn det jeg holdt på med.
Jeg uroet meg for infeksjoner, men ellers ville fingrene lege.
Han ville nok få en stiv ringfinger,-
-men de andre kunne med tiden fungere normalt.
Jeg sitter hos ham i natt. Du trenger din styrke. Kom.
Jeg henter deg om han våkner eller trenger deg.
Unnskyld, jeg ville ikke forstyrre bønnene dine.
Jeg ba ikke. Jeg satt her alene og prøvde å samle tankene.
Var du virkelig alene?
Sett deg ned.
Vil du skrifte?
Jeg vet ikke om det vil virke forståelig.
Kanskje ikke, men jeg kan forsikre deg om at Han forstår.
Jeg heter Claire Beauchamp Randall Fraser.
På grunn av min egoisme-
-har jeg forårsaket mye lidelse for begge mine ektemenn.
Fortsett.
For åtte måneder siden var jeg på ferie med mannen min i Inverness.
Det var Herrens år 1945.
Jeg fortalte alt.
Jeg sto ved steinene og reiste tilbake 200 år i tiden.
Han overfalt meg... Jeg ble reddet av en høglender.
Jeg var alt gift.
Jeg fant meg selv igjen.
Den eneste løsningen var å dra.
Jamie reddet meg igjen.
Kaptein Randall har gjort grusomme ting mot ham.
Det er min feil.
Fantastisk. Ekstraordinært. Det kan være et mirakel.
Mirakel?
Den kanoniske retten er nok ikke opprettet etter min situasjon.
Sant, men vår Herre ser sannheten i alt.
Han kjenner til din sannhet også.
Hva enn dine synder må være, kommer du til å bli tilgitt.
-Hvordan har pasienten det i dag? -Sta. Han nekter å spise.
Du trenger næring.
Han har feber. Jeg var redd for det.
Det ser bedre ut.
Når det har leget kan vi begynne massasje og trening-
-og forsøke å få orden på ringfingeren.
Vi må få ned feberen. Hen en bøtte med iskaldt vann.
-Bekken er kald om morgenen. -Det duger.
-Jeg trenger rene stoffbiter. -Jeg skal ordne det.
Man kan ikke redde en mann som ikke vil bli reddet.
Å holde seg edru får ikke Jamie til å bli frisk fortere.
Det er ikke sårene jeg bekymrer meg for. Han spiser ikke.
Det samme hendte onkelen min. Et tre falt og han mistet hele armen.
-Han nektet å spise. -Hva skjedde med ham?
Han sultet seg i hjel.
Jeg sammenligner ikke Jamie...
Er jeg nær?
Har du nådd grensen din ennå?
Hva skal jeg gjøre med deg?
Claire.
Hva er hennes makt som gjør at hun til og med nå har overtaket?
Hva er hemmeligheten hennes? Fortell.
Hun er borte.
Claire fins ikke mer.
Er du min?
Du...
Det fins bare du.
Vis at du er min.
Vis meg.
Gjør det.
-Jeg så to patruljer. -Så de deg?
-Nei, de var på vei mot sør og øst. -Flaks for oss.
De kommer snart nordover. I et kloster kjemper man ikke.
Vi må legge planer. Jamie blir ikke frisk her.
-Hvor skal vi? -Skottland er ikke trygt.
Verken på Leoch eller Lallybroch. Vi må forlate landet.
MacKenzie kjenner folk i Paris som kan gi dere losji.
Jamie og jeg har en fetter i Frankrike.
Han er kjøpmann og kan ikke slåss. Dere trenger en som forsvarer dere.
Har ikke du familie i Frankrike?
Du var på vei dit da vi møttes. De kan kanskje tilby bolig.
Det var min avdøde manns slektninger.
De vil trolig ikke ta imot meg.
Ikke ta det ille opp, men Jamie vil nok være hos Fraser-klanen.
-Tilbudet står. -MacKenzie tar alltid imot dere.
Jeg vet det. Takk.
Jeg må finne et skip.
Jamie.
Murtagh skal finne et skip som tar dere til Frankrike.
Der kan du glemme dette.
Du må få igjen styrken.
Du må spise for fru Claires skyld om du ikke vil for din egen.
Hun elsker deg svært høyt, og du gjør henne syk av uro.
Si hva jeg kan gjøre for å hjelpe deg, Jamie.
Dolken din. Gi meg den.
-Hva skal du med den? -Avslutte denne elendigheten.
-Det mener du ikke. -Det er ikke noe å diskutere.
-Gi meg den. -Nei.
-Gi meg den. -Aldri.
Jeg ville oppsøke deg. Vi har plass på skipet Cristabel.
Det er dyrt og koster 50 gullmynter, men det er trygt.
Willie sa at Jamie hadde bedt ham om å drepe ham.
Visste du om det?
Jeg ville fortelle det, men han fikk meg til å love å tie.
Jeg har bedt for at du kunne banke vett inn i skallen hans.
Hvorfor vil han så gjerne dø?
Han har blitt torturert.
Voldtatt.
-Er ikke det grunn nok? -Nei.
Han har fått sin del av avstraffelser,-
-men jeg tror at det er mer her enn vi vet om.
Jeg er lei for det, Claire. Det er jeg virkelig.
Jeg ville aldri gjøre noe for å skade ham om ikke...
Hva?
Jeg vil ikke se Jamie råtne bort.
Han skal ikke dø som et dyr i skogen som sitter fast i en felle.
Hvis han er bortenfor all redning...
Sånn ja. Føler du deg bedre?
Du falt sammen som en sekk poteter. Du skremte vettet av meg.
Unnskyld, bror.
Hva skal jeg gjøre med Jamie?
Sårene leger fint,-
-men sjelen hans er besatt av mørke.
Jeg tror at lidelsen blir så stor at han avslutter det hele-
-hvis han ikke blir ført tilbake til lyset.
Jeg vil ikke si imot, men jeg kjenner Jamie.
Lys eller ikke, man kan ikke lede ham dit han ikke vil gå.
-Er han dødsdømt? -Eneste måten å redde Jamie på...
...er at noen går inn i mørket med ham.
-Pust inn. -Nei.
-Lavendelolje.
-Det lukter kjent, ikke sant? -La meg være.
Jeg har vært for svak mot deg.
-Den virker ikke på deg. -Hvorfor gjør du dette?
For å finne ut hva som skjedde mellom deg og Randall.
-Hva er det du ikke forteller? -Du vet alt.
-Hva mer? -Det er ikke mer.
Hvorfor kan du ikke se på meg? Se på meg.
Nei!
-Jeg vil ikke skade deg. -Det er litt sent for det.
Min mann vil ikke fortelle hvorfor han vil dø. Vil du at jeg skal hate deg?
-Vil du at jeg skal hate deg? -Nei!
Han brennemerket deg.
-Det han gjorde betyr ikke... -Du tar feil.
Han brennemerket meg ikke.
Jeg gjorde det selv.
-Vi kan ta det bort. -Du forstår ikke.
Claire. Det var ikke...
Randall brukte ikke bare vold for å få det han ville.
Det var ikke...
Fortsett. Si det.
Han elsket med meg.
Og jeg...
Hva?
Pust inn.
Det er lavendelolje.
Det er Claires hender.
Tenk på Claire.
Tenk på din kone.
Vent på meg.
Claire er her.
Si navnet mitt, Jamie.
Si navnet mitt.
Claire.
Jeg forstår.
Hvordan skal hun noensinne kunne tilgi deg?
Jeg kunne ikke hjelpe for det.
Det føltes så godt-
-å ikke kjenne smerte.
Var du redd for at jeg ikke skulle tilgi deg?
Det er ikke noe å tilgi.
Jamie, det er ingen fare.
Forstår du ikke?
Jeg kan ikke lenger være mannen din.
-Jeg har ikke noe å tilby. -Du gjorde det for å overleve.
Han knuste meg, Claire.
Vi visste det begge to.
Du tilhører bare meg og jeg tilhører deg. Ingenting kan forandre på det.
Det er bare tomme ord, Claire.
Jeg lengter etter din berøring,-
-men når du rører ved meg vil jeg kaste opp av skam.
Du er min mann, James Fraser. Hvordan våger du å gi opp nå?
Du lovte å gjøre alt for å beskytte meg.
Randall tok kroppen din,-
-men ikke pokker om han skal ta sjelen din også.
Du er min. Vi er ment for hverandre.
Det er eneste forklaringen til alt dette.
Det er eneste måten jeg kan forstå hva som har hendt de siste månedene.
Alt har vært for deg og meg.
Men om du tar fra meg det eneste som virker klokt...
...da dør jeg med deg, her og nå.
Hvordan kan du ville ha meg som dette?
Jeg vil ha deg hvordan du enn er.
Alltid.
-Laudanum, takk. -Nei.
Jeg vil være våken når du skjærer ham ut av meg. Sett i gang.
Jeg kommer til å savne deg. Jeg finner aldri en like god healer.
Takk, Willie.
Du er en sann venn. Alle er sikkert ikke like triste for å se oss dra.
Ikke ta det personlig, men å beskytte dere er en full jobb.
-Det er sant. -Det er på tide å dra.
Fru Claire.
Får jeg gi deg et avskjedskyss?
Nei, det får du ikke.
Det er for endelig. Kyss meg og si au revoir .
-Unnskyld. -Alvorlig talt!
Unnskyld. Jeg mistet hodet.
-Adjø, Claire. Gud velsigne deg. -Det var galant.
Slik tar man farvel med en dame.
Stikk av.
Hvis du treffer på vår rettmessige konge,-
-skal du hilse fra Angus Mohr.
Kong Jakob er i Italia, idiot. Ikke i Frankrike.
-Jeg mente om de drar til Italia. -Ikke søren.
Jeg trodde at det var jeg som skulle kaste opp.
Du er grønn som råtten fisk.
Fisk er det siste jeg vil tenke på akkurat nå.
Skal jeg hente en bøtte?
Hyggelig at du har fått tilbake humoren din.
Jeg prøver.
Det blir bra, hva? Det kommer vel til å bli bra?
Det skal jeg sørge for.
Vi er på vei mot en ukjent framtid og jeg...
Jeg forstår hva du mener. Hva skal vi gjøre i Frankrike?
Det blir ikke for alltid, Claire.
En dag skal vi vende tilbake til Skottland. Det lover jeg.
Du vet hva som vil skje i Skottland.
Opprøret og Culloden.
Det blir slutten for kulturen i høglandene.
Vi kan ikke gjøre mer enn å spille våre roller.
Vi kan kanskje forhindre at det skjer.
Vi kan kanskje stoppe opprøret og Culloden.
Forandre framtiden? Vi to? Det er galskap.
Vi må prøve.
Opprøret begynner med prins Charles.
Han befinner seg i Frankrike. Vi kan gjøre hva vi vil-
-så lenge vi er sammen.
Det er noe å tenke på.
Det er en annen ting også.
Bortsett fra å forandre framtiden? Vet ikke om jeg er klar til å høre.
Jeg har tenkt på hvordan jeg skal fortelle det.
Murtagh sa at når vi vel er på vei er du for sjøsyk til å kunne prate.
Jeg er gravid.
-Du sa at du ikke kunne... -Jeg tok visst feil.
Er du glad?
Jeg trodde aldri at jeg skulle si det igjen, men...
Ja!
Jeg er veldig glad, Sassenach.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com