- Tidigare: - Jag måste se om hans hand.
- De måste sättas i karantän. - Du kan inte göra mer här.
Greven glömmer inte det som hänt.
Hertigen av Sandringham vill prata. Det är ett väldigt ovanligt dokument.
Vi kan infiltrera jakobiterna och hitta ett sätt att sabba deras planer.
Din kusin i Paris kan gå i god för oss.
Vad är det för eld som brinner i dig? Förlåt att jag tvivlade på dig.
Sköt vingården i min frånvaro. I gengäld får du bo i mitt hus i Paris.
Får jag inte veta sanningen bakom alla dessa lögner?
Jag lovar att berätta allt när tiden är inne.
Released on www.DanishBits.org
Sluta inte.
En till? Drömde du en mardröm igen? Han är borta, Jamie.
Han lever... i mitt huvud.
Jag får inte ut honom.
Du kommer att lyckas med tiden, det lovar jag.
Jag kan nog inte sova mer i natt.
Jag går igenom veckans bokföring.
Black Jack Randall är död.
Jag vet.
Vi ses i morgon bitti, Sassenach.
Jag såg att Madame har vikt sina kläder igen.
Ja, Suzette.
Varför insisterar Madame på att bädda och vika sina egna kläder?
Gammal vana, antar jag. Jag är inte vad vid tjänare runt mig hela tiden.
Men en framstående kvinna som frun, dessutom havande, det går inte för sig.
Jag ska försöka bli mer slarvig när det gäller personliga vanor.
Det skulle verkligen göra mig lycklig, Madame.
Jag blir borta ett par timmar. Det ger dig tid att bädda om min säng.
Ni är allt för vänlig, Madame.
God morgon, Madame. Er vagn väntar.
Så klart gör den det.
Förestå ett finare hus i Paris visade sig vara svårare än jag trodde.
Lyckligtvis hade Jared omsorgsfullt valt ut tjänstefolk.
Vi kunde lita på dem.
Även efter flera veckor var Paris en fascinerande plats.
Jag betraktade de pittoreska gatorna och hade svårt att tro-
- att franska revolutionen snart skulle färga gatorna röda av blod.
Senast jag var här var under firandet av andra världskrigets slut.
Jag ville gå upp i Eiffeltornet-
- men nazisterna hade stängt av det under ockupationen.
Och nu var jag här 100 år innan det ens existerade.
Jag är strax tillbaka.
Madame.
- Mr Raymond? - Mäster Raymond.
Hur kan jag vara dessa vackra ögon till tjänst, Madame?
- Ni är engelska, inte sant? - Min franska avslöjar mig.
Då ska jag underlätta det för er.
Senap... timjan i valnötsolja, men...
Vad i himmelen använder ni för att få den vidriga lukten?
Er näsa är visst inte bara dekorativ.
Vad gäller lukten... Faktum är att det är blod.
Men inte krokodilblod?
Så mycket cynism i någon så ung.
Nej, det är faktiskt grisblod, damen.
Grisar är ju så mycket lättare att tillgå.
Lyckligtvis är herrskapen från hovet mycket mer godtrogna än er.
Jag undrar om ni saluför kattmynta?
- Är det någon som har svårt att sova? - Min make.
Beror problemet på för mycket mat och dryck eller kanske nervös läggning?
- Mardrömmar. - Jag förstår.
Då skulle jag föreslå... - Var så artig, Delphine.
Då skulle jag föreslå läkevänderot.
I kombination med en aning humle.
Ni verkar veta mycket om örter. Är ni professionell?
Det beror på vad ni menar med det. Jag är helbrägdagörare.
Helbrägdagörare?
Jag förstår.
Storleken och utseendet verkar stämma.
- Ni råkar inte heta Claire Fraser? - Det stämmer.
- Är ni även tankeläsare? - Nej, men jag minns namn.
Dessutom hörde jag om er något dramatiska ankomst i vårt land.
Jag hörde hur ni brände ner hans smittkoppsangripna fartyg Patagonia.
Är ni vän med greve St. Germain?
Tvärtom, man skulle kunna kalla oss rivaler.
Ett trevligare ord för fiender. Och eftersom han även är er fiende...
- måste ni vara vän till mig. - Tack, det kan jag behöva.
Ta emot blandningen som en gåva till er och er make.
Be honom hälla det i en kopp te före läggdags.
Jag garanterar att han håller er vaken hela natten med sitt snarkande.
Du är dödens, grabben.
Din vänsterhand är fortfarande svag som en katteunges.
Det finns ingen styrka i stela fingrar.
- Nöjd med det nya svärdet? - Det är lättare än vad jag är van vid.
Jag föredrar ändå en skotsk klinga.
För vida rörelser, du blottlägger dig.
Kämpa emot.
Kom igen, kämpa emot.
Nu räcker det!
Har ni aldrig sett två män utöva svärdets konst?
Stick härifrån! Allihop!
Annars skär jag ballarna av er.
Duellering är förbjudet i Frankrike. De tror nog att vi dödar varandra.
Ännu ett fatalt fel med det här bedrövliga landet.
Se på mig. Jag är helt slut efter en knapp timme.
Det är luften. Arslen och armhålor! För mycket folk.
Skottland doftar väl inte direkt som en kvinnas budoar?
Men det är ju doften av djur. Här stinker det av nattkärl.
Saknar du inte doften av färsk skotsk lera?
Det smärtar att erkänna, men jag saknar isterbuken och tjockskallen.
Menar du Rupert och Angus?
Isterbuken.
Rupert kallar det muskler.
Men lille Angus har faktiskt ett ovanligt stort huvud.
De saknar säkert ditt soliga humör också.
- Vi blir inte kvar här för evigt. - Nej, men det kommer att kännas så.
Vi kom ju hit för att förhindra ett uppror.
Istället har vi blivit vinhandlare. Vin ska drickas, inte säljas.
- Vad ska jag göra? - Vill du döda ormen, skär av huvudet.
Och det är Karl Stuart. Döda prinsen, så kväser du upproret.
- Jag är ingen mördare. - Nej.
Men det finns säkert många som vill ha titeln för en handfull mynt.
- Vi vet inte ens om han är i Paris. - Jag hittar honom.
Och sen? Karls död innebär att vi måste ta itu med hans far.
Föreslår du att vi även dödar Jakob?
Är din hemlängtan värd mordet på prinsen och konungen?
Sonens död kan göra Jakob ännu mer beslutsam att överta Englands tron.
Jag pratar handling och du ger mig logik.
Ja. Om det är handling du vill ha...
- Hur är det med handen? - Den läker.
Det här kom till dig idag. Det är från Jared.
- Äntligen. - Jag hoppas det är goda nyheter.
Bravo.
- Är mötet med jakobiterna ordnat? - Bättre än så.
"Prins Karl Stuart önskar tala med Broch Tuarach, James Fraser"-
- "om den politiska situationen bland Skottlands klaner."
Jared föreslår att du träffar Karl hos Madame Elise. Vem är det?
Det är en bordell.
Ers Majestät, om Ni tillåter mig tala.
Jag vill gärna diskutera anledningen till mötet här ikväll.
Jag skulle precis föreslå samma sak.
Mina adelsmän och ärade herrar, som underhållning i kväll-
-och ren upplysning presenterar jag...
era makar.
Se på deras ansikten - vettskrämda.
Varsågoda, mina damer.
Era busar!
För tusan, sådan ilska!
Vilken frustration!
Och hur kommer det sig? För att ni herrar är här...
och era fruar känner sig ensamma och olyckliga.
Vad de behöver är...
dildos!
Därför beundrar jag fransmännen. De är så underbart vulgära.
De låter aldrig deras fina maner vara i vägen för tarvliga ingivelser.
Deras nöjen är verkligen unika.
Ta dem som gåvor från era makar som ni aldrig behöver sakna igen.
Behöver jag säga mer än att dessa föremål-
- finns att köpa eller hyra i det här etablissemanget.
Mina herrar, jag tackar er.
Brave, brave, bravissime! Mycket fyndigt.
Tro mig, om jag hade en fru skulle jag köpa alla tre...
för omväxling.
Fransmännen är sodomiter som inte kan tillfredsställa sina kvinnor.
Ursäkta, men jag bad inte om er åsikt eller ert sällskap här ikväll.
Jag följer honom överallt.
Min vän Jared Fraser påstår att ni är en ärbar man.
Och ni säger alltid vad ni tycker.
Tro mig, jag hoppas att det är sant.
Jag önskar inte få ännu en lismare i min bekantskapskrets.
Det har jag redan tillräckligt.
Säg mig, hur är situationen i Skottland?
Är era klaner redo att beväpna sig?
Är de beredda att resa sig mot förrädaren som sitter på min fars tron?
Frågar ni om klanerna?
Sanningen är att klanerna inte ens kommer överens om himlens färg.
Än mindre är de beredda att glömma gammalt groll och strida mot britterna.
Nej, Ers Majestät.
De är inte redo att höra säckpipan och kommer så ej vara på många år.
Må så vara.
Om det är sanning har jag inte hört talas om den förut.
Vilket defaitist prat från någon som påstår sig vara jakobit.
Jag försäkrar Ers Majestät att jag hatar engelsmännen.
Jag bär ärren efter 200 piskrapp som en påminnelse varje dag.
Ni bad om sanningen och den har jag gett er.
Vill ni hellre att jag viskar ljuva ord i ert öra?
Ord som leder er och hela Skottland till undergång?
Gud kräver att en katolsk kung sitter på Englands tron.
- Min far är den kungen! - Det är även min önskan.
Gott så.
Men att önska har gång på gång visat sig vara lönlöst-
- mot den brittiska arméns musköter. Precis som jakobiternas uppror.
Jag tänker inte upprepa Lord Mars misstag.
Han tvekade när segern var inom räckhåll.
En ledare måste framför allt visa beslutsamhet.
Får jag fråga om Ers kungliga höghet har varit i Skottland?
Tyvärr har jag inte haft det nöjet.
Jag tillbringade uppväxten i Italien dit far tvingades gå i exil.
Vet då detta, Skottland är ett vackert land.
Med dalar, sjöar och berg.
Vi är ett enkelt folk utan större kärlek till utomstående.
Vi kommer att strida. Vi har ofta stridit mot varandra.
Ni ber oss att gjuta vårt blod för en mer sympatisk dåre på tronen.
Är det tillräckliga skäl för en torpare att byta ut sin lie mot ett svärd?
Lämna sitt hem, sin skörd, och rusa rakt in i kanonstriden.
Ni har nu fått höra sanningen från två lojala skottar.
Hur blir det då med Guds sanning?
Ty endast Hans sanning är av vikt.
Jag säger er båda-
- att det är Guds vilja att jag, Karl Stuart, enar klanerna.
Det är Guds vilja att jag är det ledande ljuset-
- ty jag är rätteligen Guds utsträckta hand.
Vårt uppdrag ska lyckas, men för det behövs pengar.
För det måste vi ha finansminister Joseph Duverneys förtroende.
Jag vistas i landet inofficiellt och tas inte emot av hovet.
Men ni, lord Broch Tuarach...
ni kan gå i mitt ställe.
Jag, Ers Majestät?
Jag ser att ni har en sann patriots hjärta.
Ni är beredd att möta min vrede för att beskydda era landsmän.
Ingen bättre än ni kan hjälpa mig i denna nödens stund.
Gå till kung Ludvigs hov och var min sakförare.
För er prins, den rättmätige kungen-
-och vår allsmäktige Gud.
Jag lovar.
Ers Majestät.
Och nu behöver jag en kvinna... eller två.
Sanna mina ord, visst är hon en riktig skönhet?
Che bella donna.
Det är inte för sent att skära halsen av honom.
Jag är stolt över dig, Jamie.
Du talade ur hjärtat och lyckades ändå vinna prinsens förtroende.
Han är en tokstolle och en farlig sådan. Vi måste stoppa honom.
Jag vägrar lägga Skottlands öde i hans händer.
Det var ju bara ett möte. Karl är inte redo att segla mot Skottland.
- Ni hinner övertyga honom. - Det är tyvärr lönlöst.
Han lyssnar varken på mig eller någon annan. Han lyssnar endast till Gud.
Han har rätt om en sak. Krig kostar pengar.
Utan finansiering är Karl hjälplös.
Vi måste se till att hans krigskassa förblir tom.
Låt oss hoppas att finansministern ser det som en dålig investering.
Om ett skotskt uppror kan planeras på en fransk bordell-
- kan det kanske också stoppas i franska hovet.
Nästa steg var att få en inbjudan till Versailles.
Louise de la Tour markis de Rohan hade hunnit bli en nära vän.
Hon var varm och omtänksam trots att hon-
- som andra med hennes status tenderade att vara ytlig och fåfäng.
Din barbariske turk. Varför är du inte mer försiktig?
Ert obehag gör mig förtvivlad, Madame.
Men känn hur lent det blir.
Ja, som en bebisrumpa.
Och det värsta är ändå kvar.
Stackars liten. Synd att hon måste sitta i bur.
Collette är en söt liten gynnare, men hon tenderar att bitas.
En mans bett är åtråvärt, men inte en apas.
Mary! Mary!
Din rädda lilla flicka. Sluta göm dig och hälsa på min vän.
En irriterande liten flicka. Jag lovade hennes farbror att visa henne Paris.
Vilket besvär.
Sluta hålla om dig som vore du en slav på en slavmarknad.
- Jag är ju näst intill naken. - Okunniga lilla flicka.
- Måste jag ta av mig rocken och visa? - Nej, tack.
Lugna då ner dig. Vi respekterar din oskuld.
Mary, låt mig presentera en landsmaninna.
Lady Broch Tuarach, Claire Fraser.
Mary Hawkins, Madame.
Mary Hawkins? Jag är säker på att jag hört namnet förut.
Jag tror inte att vi har träffats.
Jag kommer nog på det.
Vad för dig till Paris, Mary?
Farbror Silas Hawkins är här i affärer.
Mary ska äkta greve Marigny, en förmögen änkling.
Hur en flicka som snart ska gifta sig inte kan le begriper jag inte.
Greve Marigny? Är han den äldre herren med alla...
Vårtor? Ja, det är han.
Jag förstår. Är det din farbror som arrangerat äktenskapet?
Ett väldigt lyckat förbund, trots åldersskillnaden.
Då var benen avklarade. Är Madame redo för mer tortyr?
- Ett ögonblick, ditt monster. - Jag ska nog klä mig.
Absolut inte! Hennes ben är hårigare än Collettes.
Ingen fransman låter sig gå i säng med en apa.
- Ni säger de vidrigaste saker. - Le. Du har en ny vän.
Claire, du säger att du vill till hovet.
Du ska göra mig och Mary sällskap till Versailles.
Tack, Louise. Jag kanske kan ta med min make.
Om du måste.
Du har nog roligare utan honom.
Jag bokar möte med Madame Tabanou.
Hon syr dig en drottninglik klänning.
Vilka klentrogna ansikten. Har ingen berättat för er?
I Paris är en hårlös vulva obligatorisk.
Män tycker det är helt oemotståndligt.
Det är så varmt och skönt när det stryks på...
och så smärtsamt när det rycks av.
Sådant är livet.
Claire! Vad har du utsatt dig för?
Din sköte är bart.
Det är jag medveten om. Jag var där när det skedde.
Jag har även gjort benen.
Det är illa nog, men att göra dig av med en sådan ljuvlig skog...
Jag tänkte att du skulle bli nyfiken, något annorlunda.
Ja, nog är det annorlunda.
Men hur ser det ut?
Du kan väl själv se efter?
- Några tankar? - Mer komplicerat än det ser ut.
Väldigt lent.
- Tycker du om det? - Du är en djärv kvinna, Sassenach.
Jag antar att det gör mig till en lyckligt lottad man.
Det gör inget. Det gör inget.
Nu sover vi istället.
Ja.
Två veckor senare
Civiliserat. Väldigt civiliserat.
Du är nog den ende med skägg.
Ska jag raka mig för ett gäng franska snobbar?
Du kunde åtminstone ha tvättat knäna, ditt svin.
Det gjorde jag.
Vi är visst alla klara att åka.
Försök att inte förolämpa allt för många ikväll, Murtagh.
Är du... galen, kvinna?
- Man ser ända ner till revbenen. - Inte alls.
Jösses, jag ser ända ner till naveln. Du ska väl inte gå ut så här?
Absolut. Jag var med och designade klänningen.
Himmel, Sassenach. Först ditt sköte, nu det här.
- Jag väntar i vagnen. - Nej, det gör du inte!
Jag antar att det får duga.
- Du skulle kunna skyla dig lite. - Det har jag redan tänkt på.
Du behöver en större solfjäder.
Jag känner alla adliga familjer väl.
Deras ättlängder, giftermål. Är det någon du vill träffa...
Monsieur Duverney är visst en intressant herre.
En otroligt okänslig man.
Men om han är här ikväll ska jag leta upp honom.
Min lille vilde! Det är ju du!
Annalise!
Claire, får jag presentera en gammal vän:
Annalise de Marrilac.
Annalise, det här är min hustru.
Angenämt.
Låt mig gratulera er till en sådan stark och passionerad make.
Ja, jag är verkligen lyckligt lottad.
Säg mig, kämpade han i många dueller för att vinna ert hjärta?
Han vann mitt hjärta utan att behöva dra sitt svärd.
Vad synd, när jag kände honom var hans bästa vän klingan.
Jaså minsann?
Det var bara en duell, en väldigt liten och obetydlig duell.
Som jag minns det gav jag bara motståndaren en skråma.
Det lustiga är... Det är verkligen lustigt.
- Annalise gifte sig med honom. - Åh, vad romantiskt!
Han är död. Syfilis.
Skulle du vilja träffa kungen? Han gör snart sin storslagna entré.
Jag är god vän med hans minister och det är ett ypperligt tillfälle.
Det vore en stor ära.
Har ni något emot att jag lånar er make ett ögonblick?
Oroa er inte, jag kan bara ta honom till kungens sovrumsdörr.
Att klä en kung är ett manligt bestyr.
Det vill jag inte att han ska missa.
Murtagh? Gör du dem sällskap?
- Vad ska vi göra? - Bevittna kungens påklädning.
Det vill jag inte gå miste om.
Följaktligen har vissa tagit sig för att ignorera kyrkans lära.
De hänger sig istället åt kätterska seder.
Sedan får kyrkan se till att folk håller sig till rättfärdighetens väg...
och lämnar kungen ifred.
Endast i Frankrike måste kungen ha publik för att skita.
Är ni blinda? Ser ni inte att jag lider?
Har man tur får man äran att torka det kungliga arslet.
Kanske om kungen bara kunde slappna av?
Eller koncentrera sig och visa att kungen bestämmer över tarmarna.
Har inte kungen provat vartenda förslag?
Inget fungerar.
En förbannelse vilar över mig.
Jag är lord Broch Tuarach från Skottland.
- Var god och presentera mig. - Ursäkta?
Seigneur Broch Tuarach. Gör det om ni vill få slut på kungens lidande.
Ers Majestät, låt mig presentera...
Brack Terack från Skottland.
James Fraser.
Om jag får föreslå Ers Majestät att bara äta gröt.
Varje morgon.
Gryt?
Säg mig, vad är det för gryt han pratar om?
Jag tror att herrn menar gröt, Ers Majestät.
- Gröt, säger ni? - Ja, det är vad vi äter i Skottland.
Det säger ni?
Dessvärre har kungen aldrig fått smak för allmogens mat.
Det kanske är ett ypperligt tillfälle nu.
Ser ni gentlemannen där borta? Monsieur Toutine.
- Mer känd som Fläskkorven. - Får jag fråga varför?
Det har visat sig att han är oförmögen att behålla juvelerna i sina byxor-
-när en vacker dam finns i närheten.
Den senaste är Augustine.
Madame Fraser, vad kallar engelska damer de manliga privata delarna?
Jag har hört att de kallar den "Peter".
- Men vissa föredrar ordet "pitt". - Pitt?
Är det det bästa de kan komma på? Vilket olämpligt uttryck.
Men vad kan man förvänta sig av engelsmännen?
De har ett sådant omusikaliskt språk.
- Ta inte illa upp, kära du. - Nej då.
Den stygga lilla jäntan. Hon har hittat en älskare före bröllopet.
Knappast.
Ursäkta, mina damer. Jag måste få lite frisk luft.
- Äntligen, monsieur Duverney! - Himmel, du lät som min hustru.
Min engelska väninna lady Broch Tuarach med den röda klänningen-
-ser verkligen fram emot att träffa er.
- Den röda klänningen? - Väldigt exalterad.
En vän till dig kan inte vara annat än fascinerande.
- Var är hon? - Hon skulle ta lite frisk luft.
Jag ska presentera er för varandra.
Det är inte nödvändigt, Madame.
Jag klarar av det själv.
Lady Broch Tuarach, era drömmar har gått i uppfyllelse.
- Ursäkta? - Ni vill visst träffa Joseph Duverney.
Eftersom endast jag lystrar till det namnet så är det mig-
-som ni önskar träffa.
- Vilken ära. Min make... - Nej, nej, nej, inget prat om makar.
Låt mig istället dyrka era... fötter.
- Monsieur, jag tror... - Gode gud!
Att ni misstar er.
Ni behöver inte spela kokett.
Låt oss utnyttja denna korta stund och nå extas i varandras armar.
Kom till mig, min lilla mus. Låt mig höra dig pipa.
Nej, Jamie!
- Det var finansministern. - Monsieur Duverney?
Densamme. Jag försökte berätta för dig, men allt gick så fort.
Paris. Jag visste att klänningen skulle föra sorg med sig.
Ta emot min innerliga ursäkt för mitt avskyvärda uppförande.
- Jag godtar med glädje er ursäkt. - Jag också.
Jag tackar er ödmjukast både två. Det blev visst för mycket champagne.
Om min hustru hade kommit på mig att uppvakta ännu en kvinna...
O ja, min älskade maka har ett eldigt humör.
- Hon behöver aldrig få reda på det. - Gud välsigne er, båda två.
Jag kanske kan återgälda er vänlighet?
- Er vänskap räcker väl. - Den har ni!
Säg mig, tycker ni om att spela schack?
- Han är en riktig mästare. - Nej!
- Men jag har spelat ett antal matcher. - Underbart. Då tar vi en match.
Kungen!
Min käre Duverney, er kung uppskattar att ni har valt att följa hans påbud-
- och låta Frankrikes nobless bekanta sig med badandets njutning.
Men vill ni vara så god att i framtiden utföra er tvagning i enskildhet?
Det blir som Ers Majestät önskar.
Gryt.
På min ära, kungen kommer inte att ångra sig.
Den fuskande ynkryggen!
Din Judas!
- Du ska betala för ditt förräderi. - Murtagh!
Dra aldrig ditt svärd i kungens närvaro.
Det innebär döden.
Det blir andra tillfällen.
Om det är en ursäkt, vilket jag hoppas, godtar jag den godvilligt.
Jamie, min käre gosse. Underbart att se dig vid så god vigör.
Mrs Fraser, vilken glädjefylld återförening!
- Önskar jag kunde säga detsamma. - Det skär mig i hjärtat.
Jag förtjänar det väl. Jag försäkrar att jag tänkte överlämna petitionen-
- till högsta domstolen, men det var den där förbaskade Randall.
Fähunden insisterade på att jag gav det till honom.
Jag hade inget val. Kan ni någonsin förlåta mig?
- Det som är gjort är gjort. - Så sant.
Det tillhör det förflutna. Vad gör ni här i Frankrike?
Jamie har fått anställning hos sin kusin Jared.
Vinhandlare? Vilken slumpartad överraskning.
Jag åker tillbaka till England i morgon, men återvänder snart.
Och när jag gör det skulle jag gärna vilja prova portvinet Belle Rouge-
- som jag hört att han lagrar. Jag måste få en låda.
- Hur mycket? - Jag betalar 20 % över begärda priset.
- Såld. - På krita, antar jag?
Jamie och Murtagh kan ta en drink med vår nye vän, finansministern.
Jag ser att ni redan odlar nya bekantskaper med högt uppsatta.
Så passande för er karaktär.
Jamie måste sakna Skottland, men det är väl inte säkert för någon av er där?
Ja, och nu befinner vi oss här.
På samma sida, dessutom.
Alla stöder vi jakobiternas sak.
Ni är förstås engelsk aristokrat-
-vilket gör er till landsförrädare.
Tiden har visst inte lyckats stävja er vassa tunga, Madame.
Fyrverkerierna börjar snart, ers nåd.
Om ni måste hosta kan ni väl leta upp en betjänt?
- Var det lite väl hårt? - Bara lite.
- Är allt som det ska, sir? - Ursäkta, Madame. Det är kroniskt.
Lite läkemalva borde lindra halsen.
- Pratade inte ni med Mary Hawkins? - Känner ni henne?
- Förtjusande flicka. - Ja.
Hur uppför jag mig egentligen? Mrs Claire Fraser.
Får jag presentera min nya sekreterare Alexander Randall?
Namnet är inget sammanträffande.
Alex är yngre bror till kapten Jonathan Randall, Esquire.
Mrs Fraser och er bror är väl bekanta med varandra.
Då måste jag berätta för Jonathan att jag har träffat er.
Berätta?
Jag förstår inte.
Är inte er bror... död?
Det hoppas jag verkligen inte. Jag fick brev från Skottland i morse.
Kan jag hjälpa er med något?
Jag mår bra, tack.
Jag måste ha hört ett falskt rykte om Jonathans frånfälle.
Jonathan skadades i tjänst, dessutom ganska allvarligt.
Men min bror är av starkare fysik än jag.
Vad underbart!
Måste de vara så dånande? Hämta hit min vagn.
Jag hörde knappt fyrverkerierna.
Vad skulle ske när Jamie fick reda på att Black Jack Randall var vid liv?
Skulle hämnd förhindra våra föresatser att hindra upproret?
Borde jag ens berätta för honom?
Även om jag höll sanningen dold skulle han i sinom tid få höra den.
Vad händer då?
---===DBRETAiL===---