-Tidigare: -Klanernas förenas och ni får er ära.
Karl är i Skottland och samlar ihop sin armé.
Jag gör allt jag kan för att rädda Lallybroch och allt vi håller kärt.
För männen till Kingussie. Vi ses där om två veckor.
-Är Dougal med dig? -Det är bättre att han är hemma.
Om vi ska rädda landet måste vi samarbeta.
-Sök upp prinsen med dina män. -Inte som en odugling.
Det är vår plikt att kämpa för vårt land. Jag ska slåss.
Sök upp dina män.
Vad tycker ni om att se er son slåss för jakobiterna?
Han gör som han vill. Det skyddar mig om britterna vinner.
Vi lämnade Beufordslottet med 100 män och gick mot Crieff-
-där vi skulle möta Murtagh med män från Lallybroch Fraser.
Men många försvann längst vägen.
De som ogillade att bli beordrade av lord Lovat att kriga deserterade.
Simon försökte övertala dem med löften om mark när kriget var över.
Det gav dem något att kämpa för och dö för.
Om allt gick som planerat skulle alla sammanstråla i Perth-
-och förenas med prinsens armé.
-Murtagh. -Jag hade planerat en stor fest.
Men det var för fem dagar sen.
Det tog längre tid än planerat att ta oss genom Corrieyairack.
Jag längtade efter tiden då man stal boskap.
Jag trodde inte att du kunde övertala den saten att bidra med män.
-Det är en sorglig skara. -Han har kvar de bästa i Beauly.
-Ni får fullt upp. -30 försökte desertera vid Kingussie.
-Unge Simon fick hämta dem. -Är grabben här?
Han har inte sin fars välsignelse. Lord Lovat fortsätter att vara neutral.
Det låter likt vesslan.
Det här värmer upp er.
Frun och herrn!
Du ser kry ut. Murtagh måste ha tagit god hand om dig.
Det var hemskt. Jag fick stoppa hans stumpor och hämta hans mat.
Jag försökte lära honom hur livet ser ut i högländerna.
Sansa er, barn.
Jag ska prata med damerna.
Jag ska se till att de bakar så mycket bröd som möjligt.
Fru Claire. Jag har sköljt munnen med whiskey och vill ha en blöt puss.
Angus, du är dig lik.
Det var länge sen, Claire.
Det var det sannerligen, Rubert.
Var är Willie?
-Har det hänt något? -Berätta.
Grabben...
Han gifte sig med en irländsk flicka.
-Han seglade till Amerika med henne. -Säg inte förrädarens namn igen.
Äktenskap skulle göra er gott.
-Ska du inte hälsa på din morbror? -Dougal!
-Du ser kry ut, trots dina bakslag. -Jag har aldrig känt mig starkare.
Lady Broch Tuarach - en skön syn att skåda.
Det är inte samma Skottland utan dig, Dougal.
Har Colum ändrat sig? Stöder klanen MacKenzie vår sak?
Colum gör som han vill.
Vi är här för att avlägga vårt löfte för den ärorika saken.
Bara ni tre?
Så lät det inte när vi stormade Wentworth och 200 rödrockar.
-Det var 400. -Snarare 500.
Jag blev stolt när jag hörde att du stöder jakobiterna.
Som om min egen son tar sina första steg som man.
Vi har haft våra dispyter-
-men jag har väntat på dagen då vi slåss sida vid sida.
Vår tid är inne. För Skottlands ära.
Jag välkomnar era hjärtan och svärd.
Ni kan hjälpa mig att träna männen.
Det blir inte svårt. Deras hjärtan är större och starkare än tio rödrockars.
-Men de är inte redo för strid. -Vi tränar dem medan vi marscherar.
De marscherade inte. De gick, strosade och skuttade fram.
De måste tränas. Nu är de bönder, arrendatorer och smeder.
De flesta har aldrig hållit i ett vapen.
Det här är en bra plats att träna på. Jag har bestämt att stanna här ett tag.
-Har du bestämt dig? -Ja.
Fint att se dig så stilig, Dougal.
Vi ska förvandla dem till soldater från höglandet.
Vi har ingen tid att förlora.
James Fraser har lärt mig de här övningarna.
Jag ska visa dem för er och ni ska lära er dem.
Ställ upp er på två led.
När ni hör det här...
Ställ upp er på två led bredvid varandra. Här och här.
Ställ upp er på led.
Rör på arslet, Kincaid. Tror ni att fienden väntar tills ni har samlat er?
När får vi riktiga vapen?
Först ska du lära dig hur man står. Sen ska du lära dig hur man rör sig.
När du kan det ska du få ett svärd och lära dig att döda rödrockar.
Men fram till dess ska ni ställa upp er!
Vad skrattar du åt, idiot?!
När ni hör det här vänder ni er åt vänster.
Vänster om.
Åt vänster! Har ni knäck i öronen?
Givakt! Framåt marsch.
Lystring! Framåt marsch.
Visa vad du går för, Fergus!
Kincaid slår som en flicka och hon är inte fager.
Ge allt du har.
Varsågod.
Slå iväg den så långt du kan.
Fergus!
Bli inte arg, fru Claire. Vi lekte bara.
-Jag bad dig hämta vatten åt herrn. -Jag skulle bara...
Det struntar jag i. Kom nu.
Håll avståndet.
De är vältränade soldater.
Kom hit.
Om ni ska hugga huvudet av honom siktar ni mot skuldrorna. Så här.
Men även vältränade soldater har en svaghet.
Halt! Halt, sa jag.
Vänster.
I närstrid hugger ni honom i halsen.
Kontroll.
-Halsen. -Slå honom i ansiktet.
Ni måste träna tills det sitter i ryggmärgen.
Männen lär sig fort. Vi bör ge oss av och slå oss ihop med prinsen.
-Herregud. -Vi måste visa vår lojalitet.
Om vi slåss mot britterna nu kan vi räkna med en av två saker:
Vi blir slaktade på fältet eller läggs i sträckbänk.
-Prinsen lyssnar väl på dig? -Ja.
Fler och fler klaner ansluter sig för varje dag.
Ledarna vill ha en plats i den inre cirkeln.
Vi har viktigare saker att tänka på än att säkra en plats vid prinsens bord.
Jag skickar inte bönderna i strid förrän de är vältränade.
Herrejävlar.
-Det är knappast en saftig biff. -Förlåt?
Det tror vi att ni jänkare äter varje dag.
Jättebiffar, bakad potatis som badar i smör-
-gigantiska tomater och mängder av chokladglass.
-Det låter som en dröm. -Vi får frystorkad mat.
Vi kallar det "skit i påse". Förlåt.
Ingen fara. Claire Randall.
-Korpral Caleb Gant och menig Lucas. -Trevligt att träffas.
-Fallskärmsjägare. Kom ni ifrån er enhet? -Ända sen D-dagen.
-Det är inte ovanligt. Var är ni ifrån? -Texarkana, Arkansas.
-Yonkers, New York. Och ni? -Lite varstans.
Jag vet inte var jag hör hemma, men det är sannerligen inte här.
Får jag ställa en fråga? Vilken maträtt ska det här föreställa?
Det ska föreställa "black pudding". Ni kallar det korv.
-Vad kallar ni det vi kallar pudding? -Pudding.
"Britter och amerikaner åtskilda av ett gemensamt språk."
-George Bernard Shaw. -Det stämmer.
Mamma var från Irland och sa att han var landets främsta författare.
Pappa sa att han var kommunist.
Mår du bra? Du har varit tyst de senaste dagarna.
Jag mår bra.
Men det är mycket att göra med alla förberedelser.
Je suis prest. Jag är redo.
Förlåt.
-För vadå? -För att jag tog med dig hit.
Vad som än händer ska vi ta oss igenom det här.
Jag ska se till att du är trygg.
Jag mår bra, Jamie. Det är säkert.
Vänd om. Samtidigt.
Vänster om. Framåt marsch.
Halt!
Vänd er om. Samtidigt!
Vänster om. Framåt marsch.
Framåt. Halt. Nu!
Ni tycker att allt det här är trams.
Ni tycker att det är onödigt att strutta runt som rödrockarna gör.
Vi är skottar. Vi är modiga och starka.
Vi har Gud på vår sida så varför ska man ödsla tid på sån här smörja?
Jag tänkte likadant. Sen åkte jag till Frankrike och blev soldat.
Jag såg vad en vältränad armé kan göra. Det är en skön syn att skåda.
De marscherar i raka led, musiken spelar och fanorna fladdrar.
Det är så vackert att man vill le.
Jag skrattade också i början.
Sen avfyrades den första rundan.
Först ser man bara hur metallen speglas i solen.
Samtidigt, som en enhet, höjde alla männen sina musköter.
De siktade och sköt.
Kulorna flög över fältet som ett metallregn.
Det sänkte män till höger och vänster.
Ljudet av vapen som avlossas.
Ett böljande ljud som dundrade över kullarna.
När ljudet tonade bort var andra salvan redan på väg.
Jag insåg att det krävs mer än mod att vinna över en sån armé.
Det krävs disciplin.
Det krävs en vältränad soldat. En armé av soldater.
Om vi har disciplinen att marschera tillsammans och slåss tillsammans-
-då kommer vi att vinna tillsammans.
Halt.
Kom igen!
Det är så man vinner över rödrockarna.
Högländarnas anfall.
Man överraskar dem och skrämmer dem.
-Ställ upp er på led. -Vi var bara fem.
Föreställ er att 1 000 av oss kommer skrikande och skrämmer rödrockarna.
-De springer som rädda harar. -De måste tas med överraskning.
Det tror jag inte att vi kan göra.
Utgå.
Utgå! Sätt fart, förbannade fårskallar.
Jag vill prata med dig, morbror.
Jag lärde män att slåss när din mor ammade dig. Gud, välsigne henne.
-Jag tror att jag vet lite mer än du. -Nej, det gör du inte.
Jag vet vad som väntar dem och jag vet hur jag ska förbereda dem.
Det gör inte du.
Det är mina män och tillhör min klan. De ska lyda mig.
Vad försöker du säga?
Jag har haft tålamod med dig eftersom jag respekterar dig.
Men om du ska slåss med klan Fraser ska du lyda mina order.
Om du inte gör det kan du och dina män försvinna.
Som du vill.
Jag har funderat på Jamies situation.
Han har problem och behöver hjälp.
Men du känner Jamie. Han är för stolt för att be om hjälp.
Kan du prata med honom och få honom att inse att han behöver min hjälp?
-Varför ska jag göra det? -På grund av vår överenskommelse.
Den vi slöt i grottan vid Glen Rowan Cross.
Jag antar att du inte har berättat om mitt generösa erbjudande till dig.
Att jag ska ta hand om dig-
-och ditt löfte att bli min maka om han dör.
Min make och jag delar allt.
Han känner till ditt erbjudande och vet varför jag tvingades göra det.
-Tog han inte illa upp? -Nej.
Han är en bättre man än jag.
-Så sant som det var sagt. -Du hyser fortfarande agg.
En sak ska du veta, Dougal MacKenzie.
Om jag tänkte på dig skulle jag hysa agg för allt du gjort mot mig.
Men det gör jag inte. Varför?
På grund av din sjukdom - din oförmåga att inte vara egoistisk.
Du lider av narcissism. Om du inte vet vad det är ska jag berätta.
Den grekiska mytologiska figuren Narcissus-
-blev kär i sin spegelbild i vattnet.
Han dog för att han inte kunde slita sig därifrån.
Ditt ego och din egen tillfredsställelse driver dig.
Du vill ha Jakob som kung, men inte för Skottlands bästa-
-utan för din egen själviskhet.
Sluta försöka övertyga alla om din patriotism. Det är tröttsamt.
Jag är inte säker på att du förstår det här heller-
-men jag gör ett försök - dra åt helvete!
Då så.
Det där har jag säkert gjort mig förtjänt av.
Det är sant att jag älskar min egen spegelbild.
Men lita på mig när jag säger att jag älskar Skottland mer.
Jag skulle ge allt jag har-
-eller kommer att få, inklusive mitt liv, för att se Stuart på tronen.
Han är inte din vän. Slåss!
Halt!
-Ner på marken. -Skydda huvudet.
-Ta i. -Ner på marken.
-Jag börjar bli stolt. -Så där, ja.
Bra.
Eld!
Ladda om.
De har problem att ladda musköterna.
Britterna kan avlossa tre skott i minuten. De måste bli bättre.
Gör om det.
Claire har inte varit sig själv på sistone.
Ena dagen mår hon bra och nästa dag är hon apatisk.
-Jag förstår inte. -Hon är inte sig lik.
Claire säger vad hon tycker vare sig man vill höra det eller inte.
Jag frågade. Hon säger att hon mår bra.
Det krävs mer än att fråga för att få det ur henne.
-Sätt fart. -Sikta. Eld!
-Något växer mellan dina tår. -Det är bara smuts.
Du kan få skyttegravsfot.
Om du ska marschera med dem måste du ta bättre hand om dem.
-Jag biter ihop. -Biter ihop?
Det kan leda till kallbrand vilket kan innebära amputation.
Jag har sett det hända. Är du en idiot? Vill du att det ska hända dig?
Det var en retorisk fråga.
Ta av din andra stövel.
Ta av den!
Det är bara...
Jag summerar: Se till att hålla era kängor torra. Sov inte med strumpor.
Om fötterna svullnar ska ni täcka dem med fotpuder och låta dem lufttorka.
Rör på benen eller vifta med tårna för att få blodet att cirkulera.
Lyssnar du?
Hörde du vad jag sa för i helvete?!
Jag hörde.
Hon sa: "Vill du att jag särar på benen?"
Jag sa: "Nej, jag sparkar till dig som alla andra."
Ta det lugnt. De är nya rekryter.
Hur kan tio män vandra in i lägret utan ett ljud från vakterna?
Jag log och vinkade.
-Vilka står på vakt? -Ross och Kincaid.
Ta hit dem. Skicka dit nya vakter.
Jag har hittat volontärer som ska strida för vår sak.
Volontärer?
Är ni här av egen fri vilja?
Är ni villiga att blöda?
Är ni villiga att lämna era familjer i flera månader, kanske i flera år?
Det här är inget krig då ni bara riskerar livet. Det här är förräderi.
Om vi misslyckas kommer alla som stöttat Stuart att hängas.
De är äkta skottar. De är villiga att slåss och dö för sin rättmätige kung.
Jag vill hellre att de slåss och lever för sin kung.
Jag är James Alexander Malcolm MacKenzie Fraser.
Jag för befälet här. Om ni inte vill stanna måste ni återvända hem.
Ingen tar illa upp och ni blir inte bestraffade.
Ni andra kan utgå.
Vi andra...
Du skulle följa order.
När beordrade du mig att inte rekrytera nya män?
Vi måste rekrytera medan vi reser.
Vi behöver varenda stark skotte om vi ska vinna kriget.
Jag tar inte med andra klansmän som ska slåss för något de inte tror på.
-Vi kan få dem att tro. -Nej, det kan vi inte.
Hälften av Lovats män deserterade så fort de kunde.
En man som slåss för sin övertygelse-
-är bättre än tio som slåss för någon annans.
Stora ord.
Jag hör bara prat och ännu mera prat-
-om att slåss och kriga, men jag ser ingen handling.
De behöver mer träning.
Du gör inget bra jobb. Jag tog hit tio beväpnade män.
Sant, men det kommer inte att hända igen.
-Vem ska förhindra det? -Du.
Du och dina män har vaktansvaret för hela lägret.
Det är en order.
-Uppfattat. -In med er. Gå in!
-Ni utsatte hela lägret för fara. -Vi behöver fler män.
Ni får er bestraffning imorgon. Fram till dess är ni gripna.
En vakt ska hålla dem under uppsikt.
Vi kan inte tolerera vårdslöshet.
Ross och Kincaid skötte inte sin uppgift.
De släppte in tio främlingar i lägret.
För det ska de få sex piskrapp var.
Murtagh.
Placera laddstaken i pipan. Ställ er bredbent. Lägg den på axeln.
Invänta min order.
Sikta och ta ett djupt andetag.
-Igen. -Eld!
Ladda om.
Tack för att vi får åka med.
Hoppas att ni hittar er enhet.
Maten på fältsjukhuset får mässen att likna en bankett.
Herregud! Hjälp mig.
-Snälla. -Korpralen?
Hjälp mig!
-Var är menig Lucas? -På andra sidan vägen.
-Vi kan inte lämna honom. -De ser oss på en gång.
-De stoppar inte en kvinna. -De skjuter dig direkt.
Hjälp mig!
Jag ser tyskarna till vänster. Jag försöker gå över på högra sidan.
Stanna här. Jag kommer tillbaka och hämtar dig.
-Snälla. -Snälla.
-Mamma! -Tyst.
Frun, mår du bra? Hör du mig?
Kom hit.
Vad gör du här ensam? Mår du bra?
Frun?
Claire.
-Det fanns inget du kunde ha gjort. -Jag skulle ha försökt hämta honom.
Då hade du också dött. Precis som korpralen.
Jag vet det. Jag sa det till mig själv precis efter att det hände.
Jag stängde dörren till det som hände den natten.
Och jag gick iväg.
Jag har aldrig sett tillbaka förrän nu.
Nu ser jag hur Ross, Kincaid och de andra tränas upp till soldater.
De låtsas vara tappra.
Det enda jag hör är hur Max Lucas ropar efter sin mamma i mörkret.
Jag har försökt att förhindra det här kriget i två år.
Nu när det är här vet jag inte om jag är redo att ge mig ut i krig igen.
Det behöver du inte. Du har utkämpat ditt krig.
Det här utkämpar vi utan dig.
-Ross och Fergus tar med dig hem. -Nej.
Det kan jag inte heller göra. Om jag åker hem nu-
-då blir det precis som om jag låg i diket igen.
Hjälplös och maktlös som en slända i bärnsten.
Men den här gången blir det mycket värre.
De som dör ensamma på slagfältet är människor som jag känner.
Människor som jag älskar. Jag kan inte göra det, Jamie.
Jag tänker inte ligga i diket igen.
Jag vill aldrig vara hjälplös och ensam igen.
-Förstår du? -Ja.
Vad som än händer ska du aldrig vara ensam igen.
Det löftet glömmer jag inte, James Fraser.
Jag lovar, Claire Fraser.
-Ett barn. -Jag är 16.
16 eller 60. Du var nära att skära halsen av mig.
Vem är du, grabben? Varför smyger du runt om natten?
Det är till en brittisk officer. Han är spion.
Jag är ingen spion. Jag såg eldarna. När jag kom hit-
-kände jag igen dig, Red Jamie, den samvetslöse rebellen.
Ingen spion, men du levererar brev till en brittisk officer.
Vilka marscherar du med?
Är armen bruten? Jag hörde något som knakade.
Jag är beredd att dö.
Säger du det?
Jag är inte beredd att döda dig...än.
Vilka marscherar du med?
Hur många är de?
Och vart är de på väg.
Det finns inget du kan göra som får mig att prata.
Din skotske barbar. Lämna honom ifred, din sadist.
Jag lyckades slå dig ifrån mig tidigare, men om du låter pojken gå-
-ska jag ge mig själv till dig, din gris.
Gris?
Du struntar i dig själv-
-men du kanske oroar dig för den engelska damens heder?
Släpp henne!
Eller så kan jag bestiga henne framför dina ögon.
Och sen kan jag låta alla män få sin tur.
Sassenach.
Släpp damen så berättar jag vad du vill höra.
Bra. Håll i henne...
...tills pojken har svarat på mina frågor.
Jag heter William Grey, greve Meltons andre son.
Vilken trupp tillhör du?
200 fotsoldater är på väg till Dunbar för att ansluta sig till general Cope.
Vi är kraftigt beväpnade.
16 kanoner, granatkastare, musköter och 30 kavallerister.
Tack för varningen. Var befinner de sig just nu?
De har slagit läger 5 km västerut.
För honom till platsen han säger att lägret finns.
Om det visar sig vara sant binder ni honom vid ett träd 1,5 km därifrån.
Hans vänner hittar honom där imorgon.
Om det visar sig att det inte är sant ska ni skära halsen av honom.
Med glädje.
Jag ger dig ditt liv tillbaka.
Hoppas att du förvaltar det väl.
Jag är skyldig dig mitt liv och det måste jag hedra.
Men en dag har jag återgäldat tjänsten och sen ska jag döda dig.
Då hoppas jag att vi aldrig träffas igen, sir.
En Grey glömmer aldrig en förpliktelse, sir.
-Vem hade vakten? -Mina män.
De skyldiga måste straffas.
Dougals män lät pojken ta sig in.
Vi kan inte fortsätta med det här slarvet.
Inte från någon.
Det inkluderar mig.
Vad gör du?
Det var alla eldar som lockade hit pojken.
Jamie.
Murtagh, gör mig till lags.
Sex rapp för de synliga eldarna.
Ett dussin till för min oaktsamhet.
Efter det tar vi hand om de brittiska soldaterna Grey varnade oss för.
Hur ser planen ut?
Vi smiter in i britternas läger och ser hur mycket problem vi kan orsaka.
En bra plan.
Inte du. Du stannar kvar här och håller vakt.
Du måste fortfarande skydda lägret.
Ska jag stanna här som en simpel...
Som en simpel soldat som har fått en order av sin befälhavare.
Det är precis vad du ska göra.
Ja... Då ska jag göra det.
Lycka till.
-Är du vaken? -Nu är jag det.
-Hur är det med din rygg? -Ingen fara.
-Vad är det? -Krigstroféer.
-Herregud, Jamie. -Jag hade inte tid att tvätta mig.
-Var har du varit? -Kommandoräd.
-Är kommando rätt ord? -Ja.
Tog du dig till det brittiska lägret?
-Var du ensam? -Nej. De andra ville också ha roligt.
Det var en lönsam kväll. Det är sprintar till kanonvagnarna.
Jag kunde inte ta kanonerna, men de kommer inte långt utan hjul.
Kan de inte använda något annat?
Jo, men det gör ingen nytta om de inte hittar sina hjul.
Vår framgång ikväll var på grund av din osjälviskhet.
Det gjorde att grabben avslöjade var lägret låg. Det kommer att rädda liv.
16 kanoner ute i skogen gör inte general Cope någon nytta.
-Du måste klä på dig. -Det var oväntat att höra från dig.
Trots att jag vill ha dig måste vi ge oss av.
Snart vaknar de upp i det brittiska lägret.
Dougal MacKenzie.
Du får äran att rida i förväg-
-och meddela prins Karl Edvard Stuart att vi är på väg.
Det ska bli.
-Nu finns det ingen återvändo. -Absolut inte.
Je suis prest.
Översättning: OrdioVision